A M. K. FÖLDTANI INTÉZET ÉVI JELENTÉSE 1884-RŐL. 
326 
ján; a Palutiu árokból pedig már egy valóságos csilámpala-példányom van, 
a nélkül, liogy e közetet szálban is megtaláltam volna. 
Van azonban hegységünkben mégis egy pont, a hol egy igen szép 
Gneiszből valódi kabinet-darabokat lehet gyűjteni és ez azon kis árok, mely 
a Strajuti nevű Meliádia K-i tőszomszédságában lévő Porphyrit-hegy D-i 
oldalán a Béla reka partján lévő falszerű feltárás (Skirbicza) DK-i végén van. 
Itt 5—10 % ( és vastagai)!), sima lapu padokat képezve találunk Biotit- 
Gnriszt, gránitos szövettel; földpátja kétféle, húsveres Orthoklas (Perthit) 
és zöldes-fehér Oligoklas, a melyek közé szabálytalanul erősen fénylő fekete 
Biotit lemezkéket és kevés kissé füstös szinti Quarczszemet látunk behintve. 
E kőzet Biotitja azonban nagyon is hajlandó az elchloritosodásra, a 
mivel azután karöltve jár a Földpátok megzöldülése, mi a közetet eredeti 
alakjából egészen kivetközteti. Ezen utóbbi cliloritos Gneiszből áll a Strajuti- 
nak majdnem egész déli alja, a «Skirbicza fal#, mely folytonos csuszamlá- 
sairól és sziklaomlásairól ismeretes. 
Ugyanezen gránitos Biotitgneisz, de a földpátot csak ritkábban vörös 
sziliben mutatva, hanem már legtöbbnyire chloritosodva előfordul ezen kívül 
innét EEK-re a Yalea Bolvasniczában is, még pedig a községtől K-re a 
völgynek azon szakaszában, mely K—Ny irányú. 
Az említett két Gneiszféleséggel azonban még nincsen kimerítve a 
hegységünk Gneiszövét alkotó kőzetek sora. Kelet felé ugyanis szakadatlanul 
tart a fehér Gneisz le egészen a Cserna völgy mesozoos lerakodásaiig, de 
nem úgy az ellenkező irányban. 
Nyugati irányban egy a hegység fögerinczével párhuzamosan futó Por- 
pliyrit-vonulat vet a Gneisz-öv kiterjedésének véget, mely a Meliádia melletti 
/ / 
Strajuti-on (olv. Sztrazsucz) kezdődik és innét egyenes EEK-i irányban meg¬ 
szakítás nélkül hegyen-völgyön át egészen Bolvasnicza községéig s talán 
még azon túl is tart. Mielőtt azonban hegységünk főgerinczének bármely 
pontjáról is leereszkedve ezen határt elérnénk, minden Ny felé vezető völgy¬ 
ben vagy gerinczen előbb többé-kevésbbé typusos Amphibol-palákra bukka¬ 
nunk, melyek azután egészen a Porphyrit határáig folytatódnak. Ezen 
Ampliibolpalák határa a Gneisz-felé elmosódott, az átmenet az egyik kőzet¬ 
ből a másikba fokozatos, úgy hogy nem is törekedtem arra köztök éles 
határvonalat keresni, hanem megelégedtem azon ténynek a constatálásával, 
hogy a Gneiszövnek érintését a Porphyrittel Ampliibolpalák közvetítik. 
Ezen kőzetek petrographiai viszonyairól szabadjon e helyütt csak 
annyit megjegyeznem, hogy többé-kevésbbé finom összekuszált sötétzöld 
Amphibol-kristálykákból állanak, s hogy szerkezetük palás. Csak igen ritkán 
társul az Amphibolhoz még vörös Orthoklas (Perthit, a durvaszemti Amplii- 
bolit* példányban a Palutiu árokból) és szintén csak gyéren található az 
Amphibol-Gneisz, Biotittal. Csaknem magától értetődik, hogy ezen normál 
kifejlődés mellett gyakran chloritosodók is vannak. 
