GESELL SÁNDOR FÖLVÉTELI JELENTÉSE. 
339 
A selmecz-szélalmai ércztelérekben az ércztartalom kétféle: az észak¬ 
keleti miveletekben a töltelék czinopel tartalmú ólomfény, horganyfény, réz- és 
vaskovand, a délnyugati bányákban pedig ezüstérczek fordulnak elő; ezen 
kétféle ércztartalomnak határát a kiinger tárnái völgy képezi. 
A selmecz-szélaknai telérek között a leghatalmasabb a Spitaler-telér, 
mely a felvételi területen a Miksa-, Nándor és Károly-aknák által miveltetik; 
csapásirányban 8000 méterre, dülés szerint 480 m , a II. József altárnáig fel 
van tárva és kibúvása a felszínre több helyen és hosszú vonalon észlelhető.* 
A Spitaler-telér főcsapása északkeletre tart, dülése a szélaknai részben 
Nándor-aknában a felső szinteken 32—40°, a mélyebb Károly-aknai 
részekben már 50—60°; a telér vastagsága^—40 méterig váltakozik, mi 
azonban nem úgy értelmezendő, mintha ezen vastagságban a mellékkőzettől 
eltérő telértöltelék volna a hasadásban lerakva, hanem ezen vastagságban az 
amphiboltrachitot több, különféle vastag telér és erecske hatja keresztül, 
melyek összevéve a Spitaler-telér vastagságát képezik, ígyjtehát a szó szoros 
értelmében nem telérvastagságról, hanem inkább telércsoport vastagságról 
lehet szó. 
A Spitaler-telér tölteléke (16, 17, 19, 23, 22, 25. sz.) főleg quarcz man- 
ganpáttal, mészpáttal, barna- és súlypáttal; ezen töltelékben előfordulnak: 
arany-, ezüst- és ólomérczek, ez utóbbi mint galenit (ólomfény), horgany¬ 
fény és chalkopyrit (rézkovand) meg pyrit kíséretében. Termés arany ritkán, 
rendesen ezüstérczekkel együtt az úgynevezett czinopel és üszkös (brandig) 
érczekben mutatkozik; az ólomfény szintén ezüst tartalmú. Nevezetes a 
Spitalertelérnek azon tulajdonsága, hogy a csapásirány különböző pontjain az 
érczelőfordulás különféle. így a Spitaler-telér északkeleti részében túlnyomó 
az ólomfény, míg a délnyugati feltárásokban majdnem kizárólag ezüstérczek 
mutatkoznak. Az Erzsébetakna (Selmecz) körül például Lipold szerint a 
Spitaler-telér az akna fenekéig ólmos, az András-aknában (Klingertárnai 
tógát előtt) a külszíntől körülbelül a János-nyílásig ezüst tartalmú, mélyebbre 
ismét ólmos és még mélyebbre az ezüstérczöv Miksa-aknáig tart, míg a 
Nándor- és Károly-aknákban (Szélakna) a jelenlegi mélységig majd kizárólag 
ezüstérczek fejtetnek. 
Az érczeknek réteges szalagszerű előfordulása ritkábban észlelhető, 
inkább brecciaszerüen keverve szabálytalanul fordulnak elő, gyakran a mel¬ 
lékkőzetből majd ép elváltozatlan, majd elmállásnak induló trachitdarabok is 
fordulnak zárványul elő. 
Szélaknai részében a Spitalertelér tölteléke Kaczvinszky szerint az 5. 
nyilámig túlnyomólag agyagos volt, innen túl pedig quarczos; az agyagos töl¬ 
telék fehér, sárga vagy veresbarna, ritkábban kékes vagy piszkos szürke. 
* L. Lipold : Dér Bergbau von Scliemnitz. Jahrbuch dér k. k. geologisclien 
Beichsanstalt. 1867. 
