IRODALOM. 
351 
1. Kismarton vidéke. Magyarázat a Ce jelű, 1 : 144,000-es mértékű osztály¬ 
laphoz, Telegdi Eoth Lajos, m. kir. főgeologustóL Nagy 8-adret, 
56 lapon; két táblával. Budapest, 1883. — A térkép ára 2 írt, magya¬ 
rázattal együtt 2 frt 65 kr. 
Ez a füzet terjedelmesebb ugyan, mint a minőnek — a tulajdonképi czélt 
szem előtt tartva — lennie kelle, de minthogy tartalma oly vidéket tárgyal, melyet 
a geológusok gyakran felkeresnek, a szerző jónak látta nem csak a gyakorlat 
embereinek, hanem egyúttal a tudomány mívelőinek is oly vezérfonalat adni, 
melyet kirándulásaik alkalmával czélszerűen használhatnak. Ez okból a legnagyobb 
tért elfoglaló fiatal harmadkorbeli rétegek számos s részben klasszikusoknak mond¬ 
ható kövület-lelőhelyeit is ismertette. A gyakorlat embere ezeket természetesen 
mellőzni fogja és kiveszi a füzet tartalmából azt, a mi különösen az ő érdeklődését 
felébreszti. 
A füzet tíz fejezetre oszlik. Ezeknek elseje a területet szabja körül és általános 
megjegyzéseket foglal magában. A második a hegy- és vízrajzi viszonyokat tárgyalja. 
A harmadik fejezetben az általános geológiai megjegyzéseket találjuk. Ezek után a 
szerző az egyes képződések tárgyalására térvén át, a negyedik fejezetben a legrégeb¬ 
bekkel, a kristályos palakőzetekkel (gnájszszal és csillámpalával) kezdi, az ötödik 
fejezetben a palaeozoi kőzetek (kvarczit, dolomit és mészkő), a hatodikban pedig a 
mesozoi mészkő rövid megbeszélésére tér át. A hetedik fejezetben a fiatal harmad¬ 
korbeli (neogén) lerakódásokról, és pedig a) a felső mediterrán rétegekről, b) a szár¬ 
mát és c) a pannoniai (congeria) rétegekről van szó. E fejezet a füzetnek felét 
elfoglalja. A nyolczadik fejezet a diluviumot és az alluviumot vázolja ; a kilenczedik 
a használható kőzetek felsorolásának és megbeszélésének van szentelve. A tizedik 
és utolsó fejezetben végre a területen előforduló ásványos forrásokat érinti. Az 
egyes fejezetekben tárgyalt kőzeteknél mindig arra is utal a szerző, hogy a kőzetek 
miféle kultúráknak szolgáltatják leginkább talaját. 
2. Fehértemplom- Kabin vidéke. Magyarázat a Kn jelű, 1 : 144,000-es mér¬ 
tékű osztálylaphoz, Halaváts Gyula, m. k. segedgeologustól. Nagy 
8-adrót, 14 lap. Budapest, 1884. — A térkép ára 2 frt, magyarázattal 
együtt 2 frt 30 kr. 
Ez a lap Magyarországnak déli határán az Al-Duna mentén elterülő vidék 
egy részét foglalja magában s az 1880—1882. évek felvételeinek eredménye. A vidék 
földtani alkotásában a legegyszerűbb tektonikai viszonyok közt a következő kép¬ 
ződmények vesznek részt: 1. Kristályospalák, melyek az átlag 550 m. magas Lókva 
hegységet alkotják s túlnyomóan chloritpalák, cliloritgnájszok és phyllitek által 
vannak képviselve. Ezen, az egykori partot képező hegységhez hozzá települve 
2. a neogén-korú üledékek, melyek a Fehértemplom környéki, átlag 200 m. magas 
dombokat alkotják, s mely üledék alsó része szármátkorú homokkövekből és homo¬ 
kokból míg felső része, a pontusi korhoz számított csokoládészínű agyagmárgából 
és különféle színű homokokból áll, s Langenfeldnél azt az érdekes faunát rejti 
magában, melyet ugyancsak Halaváts a Magy. kir. Földtani Intézet Évkönyvében 
(VI. k. 147. 1.) nem rég írt le. A vízszintes állásában meg nem zavart neogén-korú 
