RÖVID KÖZLEMÉNYEK. 
379 
Gyömbér meredek és kopár gránitfalai, kelet és nyugat felé pedig ugyanezen 
csúcscsoport gyepborította és magasságban mindinkább apadó nyúlványai 
határolnak. A Gyömbér tövében e medencze alapja meglehetős nagy esésű, 
tovább azonban mindinkább síkterületbe megyen át; a Gyömbér szakadé- 
kai felé néző fülkéi pedig még ottlétünk alkalmával is sok hóval voltak 
fedve. E medencéét éjszak felől 5—7 m. magas törmelékgát veszi körül. 
A gátnak a völgy felé fordított lejtője meredek és élesen elváló az előtte 
elterülő talajtól, a Gyömbér felé pedig már nagyrészt ki van töltve az utána 
szakadó törmeléktől. A gát anyaga mindenféle nagyságú és többnyire épélü 
szikladarabokból áll, melyeknek közeit apróbb törmelék és homok tölti ki. 
Egy pár lépésnyire ezen gáttól egy másik haránt gát húzódik el, mely már 
egészen begyepesedett. Mind a két gát homlokmorénának tekinthető, ámbár 
a másik gát baloldalán szálban levő sziklák is vannak és az egész gátnak 
lefutása majdnem egyenes vonal irányában tart. A völgyben lefelé haladva 
még két ilyen harántos és egyenes lefutású gátra akadtunk, melyek 
szintén homlokmorénak lehetnek. Oldalmorénáknak is látni számos marad¬ 
ványát és pedig két különböző magasságban haladónak. A legtanulságo¬ 
sabb és legépebb állapotban megmaradt oldalmorénát a Bisztra balpartján 
láthatni, ott ahol a patak éjszaki irányát elhagyva éjszak-keletre fordul. 
E 10—15 m. magas oldalmoréna elején és végén törpefenyővel és gyeppel 
van borítva, közepe táján azonban apróbb törmelékeitől és így termőképes¬ 
ségétől megfosztotta a lefolyó víz ; ezen részében csupán nagyobb szikla¬ 
darabokból áll; a völgy oldalától, élesen elváló töltés alakját azonban nagy¬ 
részt még itt is megtartotta. 
A völgy alján a nagy fokú egyenetlenségek, elszórtan fekvő sziklák, 
a vízmosásokban feltárt különböző nagyságú és alakú törmelék arra mutat¬ 
nak, hogy egykori jégár által bontott területen járunk. Nem messze a 
pataknak fentebb említett kanyarodásán alul körülbelül 1550 m. magas¬ 
ságban, a térkép isohypsai szerint, mindenféle törmelékből, itt-ott azonban 
szálban levő kőzetből is álló és a viz által áttört képződményhez jutunk, 
mely a völgynek előtte elterülő aljához feltűnő meredeken ereszkedik le. 
A víznek egyszerre gyors esése, a medrében fekvő óriási kősziklák, az 
összehalmozódott törmelék alakja, nagysága, anyaga, mind ez arra mutat, 
hogy itt jégár lerakodásával van dolgunk. 
Ez a hely egyszersmind alsó határát is jelöli az egykori jégárnak, 
mely I V 2 km.-uél hosszabb volt. Tovább lefelé már teljesen elüt a völgy 
aljának és lejtőinek jelleme az eddig leírttól; a néhol összehalmozódott 
törmelék elrendeződése és csoportosulása már nem is hasonlít a jégár 
lerakodásaihoz. 
A völgy felső részében előforduló törmelékek sorában gyakori a 
sziderit, mely többnyire kvarczittól volt átjárva, sőt sok esetben a kvarczit 
annyira uralkodó, hogy a sziderit csak hintve látszik benne előfordulni. 
25 * 
