— 39 — 
av den vældige tilvekst av nyt fossilmateriale fra alle verdens 
kanter. Og det er i høi grad beundringsværdig at en saa im¬ 
ponerende videnskabelig virksomhet gjennem al denne tid 
har kunnet drives i de ganske overfyldte lokaler. I 1915 
kunde Nathorst endelig flytte sin avdeling over til den nye 
pragtfulde museumsbygning, som da stod færdig til at motta 
begge Riksmuseets botaniske avdeliuger ved Frescati utenfor 
Stockholm. Her var pladsen henved 5bo ganger saa stor som 
i det gamle lokale, saa de rike samlinger fuldt ut kunde 
komme til sin ret; samtidig var der i den nye bygning ind- 
rettet prægtige arbeidsrum. Endnu før samlingenes opstil- 
ling var færdig, søkte Nathorst imidlertid avsked fra sin stil¬ 
ling, men han hadde den store glæde at se opstillingeh 
fortsættes og fuldføres under ledelse av hans mangeaarige elev 
•og assistent prof. dr. T h. G. Halle, som var blit utnævnt 
til hans efterfølger. Her er alle vilkaar tilstede for at den 
institution han har grundlagt vil kunne opretholde sin ledende 
stilling paa paleobotanikens omraade, og Halle’s ansete 
navn som forsker paa omraadet gir de bedste løfter om at 
•Hette vil ske. 
Bare et mangelfuldt overblik over enkelte sider av Nat- 
horsts’s mangesidige og paa saa mange forskjellige felter bane¬ 
brytende videnskabelige virksomhet er disse mindeord istand 
til at gi. Fremfor alt ligger det utenfor min kompetanse nær¬ 
mere at omtale hans betydning som geolog. Hans hele pro¬ 
duktion præges av hans alsidige interesser, hans uopslitelige 
arbeidskraft og samtidig av en iagttagelsesevne, en skarpsin- 
dighet i undersøkelsen og en nøktern, klartseende vurdering 
av undersøkelsernes resultater, som nødvendig maa vække vor 
høieste beundring. 
Alle de ydre æresbevisninger en videnskapsmand kan op- 
naa mottok han i aarenes løp fra institutioner og lærde sel¬ 
skaper i Sverige og andre lande — helt fra den gang han som 
22-aarig student blev tilkjendt det danske videnskapsselskaps 
sølvmedalje for sin opdagelse av de fossile arktiske plante¬ 
rester. Men de som hadde den lykke at komme ham litt 
nærmere opdaget snart, at den verdensberømte videnskaps- 
.rnand tillike var et hjertens godt, i sjelden grad varmtfølende 
