— 51 — 
Over dimfrost och något om betydelsen av 
dess studium. 
Av Hilding Kobler. 
Det år av stor bety deise for meteorologien, att en skarp 
grans drages mellan dimfrost — på norska kanske tåkefrost — 
och rimfrost. Den sienare bildningen år kånd i så gott som 
alla breddgrader av jordklotet. Det år ett vitt overdrag på 
marken av snoliknande små , iskri staller, som iippstår under 
klara nåtter, helst vår och host. Forloppet i dess bildning år 
i korthet foljande: Efter solnedgången blir så småningom 
markytans utstrålning stor re an instrålningen från cverlig- 
gande luftlager. Den avkyles alltmer tillsamman med det 
nårmast liggande luftlagret. Detta blir dårvid slutligen måttat 
med vattenånga. Intråder denna måttning vid en temperatur 
under 0 grader, sublimerar vatten i form av kristaller på blad 
och blommor eller på annat underlag. Betydelsen av att iakt¬ 
tagelser och anteckningar over sådan utfållning gores, ligger i 
oppen dag. I forening med andra meteorologiska iakttagel¬ 
ser erhålles ett ganska gott material for undersøkning av 
strålningforhållanden m. m. Underlåtandet av en dylik ob- 
servation kan dåremot forvanska hela den bild man får av 
den meteorologiska situationen genom terminiakttagelsen på 
platsen. 
Av vikt år alltså att detta fenomen år klart definierat och 
skillt från andra liknan.de åven till namnet. 
En helt annan sak år dimfrost. Denna avsåttes, då vådret 
icke år klart. Strålning har intet med denna bildning att 
gora. For dess bildning fordras i allmånhet dimma och 
den avsåtter sig mot vinden. Dess avsåttning er forlagd 
till en beståmd hojd over havet, olika for olika breddgrader 
och klimat. Denna liojd år i allmånhet ganska betydiig, men 
våxlar t. o. m. i Skandinavien inom stora grånser. Mig veter- 
ligt firmas inga fjåll i Skandinavien, som hoja sig over dim- 
frostregionen. Jag har konstaterat, att det norr om och om¬ 
kring polcirkeln icke existerar någon fjålltopp, som har den 
tillråckliga hojden. Hårav kan man med starka skål draga 
