— 25 — 
trykket i venerne være tilstrækkelig til at. fylde haarkarret 
medi blod. Denne proces avhænger altsaa ikke av blodtryk¬ 
ket, men av haarkarvæggens tonus eller spændingstilstand. Der 
paavisøs at denne reguleres gjennem blodtilførselen og ikke 
har nervø® oprindelse. Er derfor et haarkar lukket gjennem 
tonisk forsnævring, vil denne tilstand efter en viss tid føre til 
at spændingen slappes og blod kan strømme gjennem, hvilket 
igjén medfører at haarkarret efter en viss tid gjenvinder sin 
tonus. Blodets evne til at virke tonisk viste sig ikke at skyl¬ 
des surstoffet, men et endnu ukjendt stof. 
Skulde fortsatte undersøkelser vise at saavel pulsaarer 
som haarkar og vener kan forsnævres og utvides uavhængig 
av hinanden, er dette et forhold som tillægges den aller 
største vegt. Organismen vil da kunne arbeide med utpræget 
sparsomhet, dersom det blir nødvendig. Blodtrykket i haar- 
karrene vil kunne hæves eller sænkes i forholdsvis høi grad, 
hvorved utvekslingen mellem blod og vævceller i tilsvarende 
grad undergaar forandring. Er saaledes vævets pulsaarer og 
haarkar utvidet, men dets vener forsnævret, vil blodtrykket i 
haarkarrene være relativt høit, og overføringen av stoffer fra 
blod til væv fremmes. Er derimot vævets pulsaarer forsnæv¬ 
ret, men haarkar og vener utvidet, vil blodtrykket i haar¬ 
karrene kunne nedsættes til henimot vævtrykket, hvorved 
overføringen av stoffer fra væv til blod fremmes. 
Med disse betragtninger avsluttes undersøkelsen, idet der 
paapekes nødvendigheten av fortsatte undersøkelser av den 
kapillariomotoriske mekanisme. 
Som man ser aapner K r o g h ’ s opdagelse en mulighet for 
at kunne naa frem til en forståaelse av mange av de fæno- 
mener, som er forbundet med vekselvirkningen mellem celle- 
væv og blod. Heri ligger opdagelsens store betydning for saa¬ 
vel biologi som medicin. 
