— 15 - 
multiplicert med A’s volum, gav den surstofmængde som i 
løpet av forsøkstiden var diffundert gjennem membranen. Da 
siaavel surstoftrykket i B som membranens tykkelse og flate- 
indhold var kjendt, kunde nu vævets dif f usionskon stant fast- 
sæltes. 
Hvor diffusionen foregik fra luft til luft bestemtes kon- 
stanten ved hjælp av apparatet i fig. 3. Her dannet vævs- 
membranen (1) skillevæg mellem to likestore glasbeholdere. 
Den ene beholder blev fyldt med kvælstof, den anden med 
surstof, idet vedkommende gas blev ledet ind ved (2) og ut 
gjennem T-hanen og røret (3). Samtidig blev der tat analyse- 
prøver av hver gas. Beholderne blev saa lukket: oventil ved 
hjælp av hanerne (3) og nedentil ved hjælp av to klemhaner og 
kviksølv, som fra en kviksølvbeholder gjennem røret (6) blev 
drevet op i beholderne. Under forsøket var apparatet omgit 
av vand av konstant temperatur. Da surstof diffunderte for¬ 
tere gjennem membranen end kvælstof, saa steg trykket i kvæl- 
stofbeholderen, mens det sank i surstofbeholderen. Trykfor- 
andringen paavistes med oljedraapemanometeret (4) og tryk- 
forskjellen blev efterhvert utjevnet ved at hæve kviksølvet i 
surstofbeholderen og sænke det tilsvarende i kvælstofbeholde- 
