— 59 — 
ntfaller vatten i små droppar, som tillvåxa allt mer 
och så småningom mdjligen falla till jorden i form 
av regn. Detta kondensationsforlopp kallas regnstadium 
och karaktåriseras av en långsammare avkylning ån det adia- 
batiska stadiet. Faller icke vattnet till jorden utan foljer 
luften i dess uppstigande rorelse och fortfarande avkylesi, nås 
stutligen en temperatur av + 0 °, då vattnet borjar frysa. Vid 
oppstigningen avkyles darefter icke luften vidare, forrån allt 
vatten frusit till is. Detta år hagelstadiet och det karaktåri- 
seras av ett isotermt skikt av storre eller mindre måktighet. 
Vid luftens fortsatta uppstigning sublimeras vattenånga direkt 
till snokristaller. Detta år snostadiet och karaktåriseras av 
den minsta avkylningen per meter uppstigning. Denna nog 
så plausibla bild har sårskilt Hertz, Bezold och Neuhoff mate- 
matiskt givit oss. Emellertid finnes en massa ting, som dessa 
lårde man icke tagit med i beråkningen. En sak, som intet 
har att gora med detta åmne, år att adiabatisk utvidgning av 
luft under uppstigning i atmosfåren nåppeligen forekommer. 
Den matematiska forenklingen beråttigar dock mojligen till 
ett sådant antagande, i all synnerhet som de faktorer, som 
utova eit storande inflytande ånnu åro teoretiskt oåtkomliga. 
Kondensations- och frysningsforloppet år dock icke så enkla 
som dessa antagit. 
Man vet, att vattenånga under noll grader kondenseras i 
mycket små droppar. Over droppar år ångtrycket storre ån 
over en plan vattenyta, storre ju mindre droppen år, beroende 
på kapillaritetsfenomen. Dårav har man slutit sig till att det 
i atmosfåren rnåste forekomma en mycket hog overmåttning, 
forrån kondensation intråder. Sådan overmåttning har man 
dock aldrig med oemotsåglig tydlighet påvisat. »Detta kan 
bero dårpå, att våra instrument for måtning av fuktighet i 
flera avseenden åro synnerligen opålitliga.« Emellertid skulle 
overmåttningen vara så allmån och så stor, att den såkerligen 
åven med våra nuvarande instrument kunde b e v i s a s. Nå- 
gon storre overmåttning torde dårfor vara utesluten. Man 
rnåste soka forhållanden vid kondensationen, som mojliggora 
en droppbildning åven vid vanlig måttning. Sådana tror nutn 
sig åven ha funnit. I atmosfåren, har man sagt, finnes alltid 
