— 82 - 
bergens ctenophorer er imidlertid Mertensia ovum. Den er 
svakt rosafarvet med mørkrøde ribber, hvis flimmerblade 
sterkt iriserer. De lange fangtraader er likeledes røde. Den 
kan opnaa en størrelse av 8 cm. med over 50 cm. lange fang¬ 
traader. Med den kolde Labradorstrøm trænger den nedover 
langs Nord-Amerikas østkyst, forøvrig er den kun knyttet til 
de arktiske farvand. En særlig interesse knytter sig til 
Mertensia ovum. Den blev i 1671 funden ved Spitsbergens 
vestkyst av hamburgerlægen Fr. Martens, som i 1675 i sin 
reisebeskrivelse gir en beskrivelse og avbildning av den. Det 
er den første beskrivelse og avbildning som kj endes av nogen 
ctenophor. 
Av former som optrær i store sværmer maa nævnes de to 
pilormer eller chætopterer: Krohnia hamata og Sagitta hex- 
aptera , førstnævnte er en egte koldtvandsform, mens den 
anden foretrækker varmere vandlag. Planktontrækkene inde- 
holder endvidere stadig nogen eksemplarer av den vakre 
pelagiske annelide Tomopteris. Mere end nogen anden 
dyregruppe er det dog copepoderne som trods deres ringe stør¬ 
relse, høist 9 mm., sætter sit præg paa planktonet i de ark¬ 
tiske farvande. Selv et ganske kort træk kan indeholde 
tusener og atter tusener av eksemplarer. Bekjendt for sin 
masseoptræden er særlig Calanus finmarchicus. Yderst talrik 
er endvidere Calanus hyperhorea og Metridia longa. Av 
andre arter kan nævnes den prægtige Euchæta norvegica. 
Disse krebsdyr sammen med den ca. 30 mm. store euphauside 
Rhoda inermis , som likeledes kan optræ i store masser, er 
et av de store nordiske bardehvalers vigtigste næringsmidler. 
Av arktiske blæksprut kan kun Gonatus fabricii henreg¬ 
nes til planktonformene. Den er hovednæring for klapmyts, 
narhval og bottlenose. Vingesneglene er ved Spitsbergen kun 
repræsentert av Limacina helicina og Clione limacina , som 
begge har en vid utbredelse inden det arktiske omraade. Den 
førstnævnte blir undertiden av vinden og strømmen fordrevet 
ned til Finmarkskysten, den anden art optrær derimot jevnlig 
ogsaa langs vor vestkyst. Begge disse arters forekomst ved 
Spitsbergen omtales allerede i 1675 av den ovenfor nævnte 
hamburgerlæge Fr. Martens. De kan optræ i uhyre sværmer, 
