— 103 — 
en mængde dyr, især insekter, forplanter og forøker sig. Han 
henviser ogsaa til, at de lægemidler, som er virksomme mot 
insekter og skab ogsaa er velgjørende ved behandlingen av 
smitsomme sygdommer, saasom kamfer, kviksølv, svovl o. s. v. 
Han henviser ogsaa til en merkelig analogi for et saadant 
smittestof, nemlig U s t i 1 a g o paa byg. 
»I en senere avhandling »De mundo invisibili« (1767) 
utvikler Linné videre sine anskuelser om de smiitsomme og 
exantematiske sygdommers opstaaen ved et»contagium vivum« 
og opstiller tilsidst spørsmaalet: »anne animalculis infusoriis 
debeantur morbi contagiosi et exanthematici plerique.« I for¬ 
bindelse hermed kan nævnes, at Linné har uttalt: »få se, 
om på slutet all giåsning blifver idel lefvande partiklar«, 
altsaa 100 aar før dette blev bevist av Louis Pasteur. 
L i n n é s hovedinteresser i medicinen var dog egentlig 
»Materia medica« (Farmakologi) og »Diætetik«. Han kjæmpet 
mot de kompliserte lægemidler, som skulde kunne helbrede 
alt mulig og fremholdt, at man ved eksperimenter burde lære 
at kjende de enkle lægemidler (»simplicia«) og bruke dem. 
Han utelukket derfor en stor mængde unødige »officinelle 
urter« og utrensket andre, som i aarhundreder var anvendt 
med overtroisk ærbødighet, men paa den anden side indførte 
han ogsaa lægemidler, som delvis har holdt sig til vore dager. 
Han interesserte sig ogsaa for at indføre dyrkning av rnedi- 
cinalplanter i Sverige, foreslog at der i Syd-Sverige, som ved 
Helsingborg eller Ystad, burde anlægges en medicinsk have 
og i sin »Plantæ officinales« (1753) angir han hvilke planter 
man burde dyrke der, likesom han gav en fortegnelse paa de 
officinelle planter, som av klimatiske grunde ikke kunde dyr¬ 
kes, men maatte hentes fra sydligere lande. 
Linnés opfatning av begrepene lægemiddel og gift vai¬ 
et stort fremskridt for tiden. Man har villet trække en skarp 
grænse mellem lægemiddel og gift og nuent, at giftene selv i 
meget smaa mængder ødelægger legemet; dette er en fordom, 
ja en vildfarelse, som maa fjernes fra videnskaipien, sier 
Linné (»tanquam noxiam haeresin e medicorum territoria 
eliminandum censemus«), ti ingen forstandig og kyndig læge 
bør frygte for efter omstændighetene at foreskrive gifter i 
passende dosis. »Medici borde icke fordonxa dem, utan bruka 
