— 104 
dem, som chirurgi sina knifvar, varsamt.c Derimot kunde de 
fortræffeligste lægemidler i den ukyndiges haand bli som et 
sverd hos en rasende. Da han uttalte at de værste gifter 
(»venena teterrima«), om die benyttes ret, gir os de '.'fortræffe¬ 
ligste lægemidler, da gjorde han lægevidenskapen en stor 
tjeneste. 
I sine »Canones medici« (1775) sammenfatter han endel 
almindelige terapeutiske anskuelser, som fremgaar av hans 
system og bør ligge til grand for lægens praktiske handlinger, 
— f. eks.: Naturen er den bedste læge. Mot naturen formaar 
lægemidlene intet. Dit naturen stræber bør den ledes og naar 
en utvei aapnes for den, vælger den denne. Gifter boter, føde- 
midler underholder legemet. Naturen fjerner, foruten giften, 
ogsaa andre urene emner. De skarpeste gifter blir, naar de an¬ 
vendes i passende sniaa doser, de mest virksomme lægemidler. 
Vanen forsvaker lægemidlenes virksomhet, deres stadige om- 
bytning viser ukyndighet. Den som blander motsatte emner 
med hverandre er en idiot. Motsætningene boter sine motsæt- 
ninger. Hvor blot en utvei findes til redning, bør man, selv 
om den er farlig, forsøke den. Anvendt i ret tid har lægemidlet 
sin virkning og ved given anledning hjælper det. 
Ganske praktiske anskuelser, som man ser. 
Linné hadde aapent blik for mange praktiske spørsmaal 
og søkte ved populære skrifter at sprede nyttig kundskap. 
Saaledes i »Almanackan« skrev han 1745 »Huscurer for fros- 
san«; 1746 »Continuation af huscurerna for de gångbara sjuk- 
domar«; 1746 »Anmarkningar om Thee och theedrickande«; 
1747 >Anmarkningar om Caffe« og 1748 »Anmårkningar om 
brannvin«. Særlig i denne sidste finder man meget alvorlige 
advarsler mot den da overhaandtagende misbruk av brænde- 
vin. Paa grund av Linnés berømmielse fik den en meget 
stor utbredelse og tillagdes stor betydning. 
Likeledes fremholdt han i en avhandling »Nutrix noverca« 
(1752) betydningen av, at mødrene selv ammet sine barn. For¬ 
uten over f ør else av smitte tilla han ogsaa den sterke bruk av 
ammer i de høierestaaende familier skylden for at fremra¬ 
gende slegter saa ofte utarter og vanslegter. 
Han advaret sterkt mot srnaa ram med daarlig luft, som 
