— 108 — 
dessa fenomen. En sårskild typ av strommar måste jag dock 
beskriva. Det ar strommar, som forekomma på ostsidan av 
de stora kontinenterna i de områden, dar passatvindarne 
harska. Hår uppstå vid kusten havstrommar, som icke ut¬ 
marka sig genom sin måktighet, utan dårfor att de gora lan¬ 
det innanfor till en oklen. En sådan oken ha vi på Afrikas kust 
från Kap Frio och soderut. Okenbildningen anses med ratta 
bero på den for breddgraden synnerligen låga temperaturen 
i havet dårutanfor. Denna ovanliga havstemperatur har sin 
grund dåri, att det år djuphavsvatten, som så att såga pum- 
pas upp till ytan av de ståndiga ostvindarne. Når dessa vindar 
blåsa ut från land fora de med sig en del av ytvattnet, mera 
ju kraftigare vindarne åro. Detta vatten måste emellertid 
for jåmviktens uppråtthållande ersåttas med annat och så 
stiger nedifrån de kalla regionerna vatten uppåt. Man kan 
— som såkerligen många gjort — observera samina fenomen 
om som maren i insjoar och for ovrigt på var j e kust. Att 
bada vid landvind år ju mindre behagligt. Det år dock ytterst 
sållan dessa fenomen hår taga storre dimensioner, så vitt jag 
vet. Uppkastningen av fisken i Altenfjord år dock ett ytterst 
kraftigt utslag av dylika stromningar. 
Når vinden rusar ut over fjorden, bildar den en massa 
småvågor av vanlig form, men den for åven framfor sig ett 
vattenberg av betydligt storre utstråckning. Den gor, som 
fiskaren sade, ett hål i fjorden. Detta hål måste emellertid 
utfyllas for att jåmvikt åter skall komma till stånd. (Man vet 
ju, att ett tråstycke, som tages upp ur vattnet icke låmnar 
varaktiga spår efter sig.) Vatten strommar då från djupare 
delar av fjorden upp till ytan inne i fjordbotten. Vid hår 
ifrågavarande starka och långvariga storm blev denna strom- 
ning ytterst effektiv. På ytan drevs vattnet kontinuerligt 
utåt, från bottenskikten gick en ersåttningsstrom inåt och 
uppåt. Styrkan av djujpvattenstrommen forstårkes dårigenom, 
att fjorden år vidare på ytan ån på botten, fullkomligt av 
samma grund, som gor, att vinden blir starkare i ett trångt 
dalpass ån på fria fåltet. Om stormen år så stark och ihål- 
lande, att ett mycket mågtigt ytskikt drives utåt bor man i 
djupet få hogst betydande stromhastigheter. Finnes fortrång- 
ningar med relativt grunda stållen ini fjorden, kompliceras 
