— 13Q — 
en lagrække i ett omraade er avsat paa samme tid som en 
lignende i et andet, derfor vet man ikke om de ældste, 
prækambriske jordskorpebevægelser var samtidige f. eks. i 
Amerika og Europa. 
For ikke-geologene, for dem som ikke er fortrolig med 
betegnelserne i det vanlige skema og som ikke av egen 
erfaring har faat et indtryk av de geologiske tidsrums længde, 
vilde det kanske i særlig grad være av interesse om man i 
geologien kunde anvende samme art tidsregning som vi er 
vant med fra historien ellers. Spørsmaalet: ja, hvor længe 
siden er det dette hændte? hører jo til de vanligste, geologen 
møtes med, og jeg tror det i det almiindelige omdømme regnes 
som en betydelig mangel ved den geologiske videnskap at 
man nødig indlater sig paa at svare saa særlig detaljert paa 
dette spørsmaal. Eller at man nødig har villet gjøre det. For 
paa dette omraade som paa saa mange andre inden natur- 
videnskapen er der netop i de sidste par tiaar tat kjæmpe- 
skridt fremover mot en løsning av gaaderne. 
I hvert fald er spørsmaalet om en geologisk tidsregning 
med absolute tidsmaal et for den historiske geologi i særlig 
grad centralt emne av stor generel betydning og derfor skal 
jeg i al korthet gi en oversigt over hvad der hittil er gjort og 
hvor vi for øieblikket staar. 
Der var allerede adskillig tilbake i det attende aarhundrede 
enkelte pionerer som anvendte paa de mægtige geologiske 
lagrækker som man saa hvor man vendte sig hen, det princip 
vi k alder uniformitarianismen eller ensartethetsprincippet, 
d. v. s. de antok at de geologiske kræfter var av samme karak¬ 
ter i fortiden som i nutiden og at de nævnte lagrækker var 
resultatet av lignende langsomme transport- og sedimentations- 
(bundfældnings-) bevægelser, som de som resulterer i bund- 
fældningen av slam og sand i nutidens hav og indsjøer. Der¬ 
med var for disse tidlige forskere en meget betydelig alder 
av jorden en selvfølge, uten at man dengang kunde tænke paa 
at angi tiden i aar. De anskuelser som blev hyldet av disse 
pionerer, hvorav den mest kjendte er H u 11 o n, faldt ikke i god 
jord i samtiden. De umaadelige tidsmaal som trængtes, 
stemte daarlig med den teologiske opfatning, at jordens alder 
var nogen faa tusen aar. 
