— 146 — 
nøiere studium ikke at være det; til sine tider har her ingen 
sedimentation været, der har været en tørlægning, idet hav¬ 
dybden har været saa liten at kun en ubetydelig nivaafor- 
andring skulde til for at lægge umaadelige arealer av denne 
havbund over havflaten, og derfor vil vi for lange tidsrum 
ingen avsætninger, ingen sedimentation faa. Jo nøiere lag- 
rækkerne studeres, jo flere slike tomrum f inder man. De 
gamle beregninger tok ikke videre hensyn til disse utallige 
huller. Disse to faktorer, de geologiske tiders jevne relief i 
forhold til nutidens og den ufuldstændige sedimentrække vil 
i ganske overordentlig grad forøke de talværdier som man er 
kommet til ved at gaa ut fra sedimentseriernes tykkelse, set 
i forhold til nutidens denudation og sedimentation, og paa 
samme maate vil en mindre denudation ogsaa gi et langt 
større tal for beregningen av natriumsaltenes opsamlingstid, 
idet tilførselen av salt har været avhængig av denudations- 
hastigheten. Ogsaa naar vi gaar den geologiske vei ser det 
ut som der er al grund til at anta at de store, menneskelig 
set ufattelige tidsrum som man ved hjælp av den nye, paa 
eksakt forskning grundede tidsbestemmelsesmetode har fun- 
det, er de rigtige. 
Den naturlige hovedinddeling av den geologiske tid maa 
baseres paa den periodiske optræden av jordskorpebevægel- 
serne. Vi har her som netop nævnt bevægelser av særlig 
omfattende karakter, slik som de kenozoiske og dem som 
fandt sted like før den kambriske tids indtræden, og vi har 
tider med mer lokale bevægelser, i yngste paleozoikum og 
ved slutten av silurtiden. Anvender vi den nu omtalte tids¬ 
regning, saa finder vi at der mellem disse siden førkambrisk 
tid optrædende urolige tidsrum ligger tidslængder paa mellem 
100 og 200 millioner aar. Disse vigtigste jordskorpebevægel- 
sesperioder er da ogsaa netop de særlig vigtige tidsrum i den 
organiske verdens utviklingshistorie. I den urolige tid like 
for kambrium sker utviklingen fra ganske primitive skalløse 
dyr til de noget høierestaaende invertebrater, de som har 
opbevaringsdygtige skaller; fra yngste silurtid er fiskene 
almindelige, i yngre karbon og perm begynder den kolossale 
utvikling av krypdyrene som siden er de herskende verte- 
brater indtil slutten av kridttiden og saa, med den store jord- 
