— 157 — 
under andre, oftest mer omfattende navn. Man taler under¬ 
tiden litt haanlig om » samlerne «, men enhver systematiker 
vil vite, at et vel samlet og præparert materiale er det eneste 
som til alle tider vil vise, hvad vedkommende botaniker har 
ment med et bestemt navn. En notis i dagboken kan være 
et urigtig navn og selv om det efter den tids standpunkt er 
ganske rigtig, har det bare sin tidsbestemte værdi. At nogen 
for 100 aar siden fandt Parmelia olivacea eller T a r a x- 
acum officinale paa Dovre er uten interesse for os. 
Vi vil vite hvilken av de mange elementærarter det var og 
det kan vi bare se av de opbevarede planter. Det er de 
mindste systematiske enheter, som maa lægges til grund for 
plantegeografiske arbeider, topografiske saavel som økologiske. 
De forskjellige geografiske grupper er ikke altid lette at 
avgrænse; de griper over i hverandre og enhver gruppering 
vil til en viss grad bli skematisk og mer og mer vilkaarlig, 
jo mer vi prøver at findele. For der findes neppe to arter, 
hvis utbredelse noiagtig dækker hinanden. 
Man skal imidlertid ikke ha arbeidet længe med disse 
ting før man blir klar over, at der findes to hoved¬ 
grupper i lavfloraen vor: en forholdsvis beskeden, 
som peker hen paa tilsvarende elementer i sydlige og 
vestlige lande og en meget større, som peker mot øst 
og nor d. 
Den første gruppes planter er væsentlig almindeligere 
paa vor vest- og sydkyst end andetsteds i landet, de andre 
er nordlige eller østlige, alpine eller subalpine arter, som i 
Syd-Norge er væsentlig almindeligere i indlandet end ut 
efter kysten. 
Det er neppe mulig at finde noget navn, som helt ut 
dækker, man kan kanske betegne dem som kystens og 
indlandets lavflora. Ordet »kyst« maa da ikke forveksles 
med det trangere ord »strand<. 
Kystfloraen i denne vide betydning er karak¬ 
terisert ved et betydelig antal arter, hvorav de 
fleste hos os forekommer i et lite, ofte meget lite 
individta 1. Vi maa da være klar over, at denne gruppe 
ikke omfatter de samfundsdannende laver i strandregionen, 
f. eks. Parm.elie.rne av s ax at i 1 is- gruppen, R a m a- 
