— 234 — 
Det første røntgeninstrumentarium blev anskaffet i 1896 
til den kirurgiske avdeling ved det store Hamburg-Eppendorff 
sykehus; snart fulgte andre kirurgiske avdelinger efter, og i 
det hele var det let at forstaa, at i de første 10—15 aar efter 
røntgenstraalernes opdagelse var det kirurgien som høstet den 
største nytte av denne nye undersøkelsesmetode; ti nu hadde 
man faat i hænde et hjælpemiddel, hvorved man kunde kon¬ 
statere de forskjelligste benskader, brud, luxationer. Men ogsaa 
Fig. 1. a. Naal i en finger, b. Seet fra siden. 
de forskjelligste bensygdommer lærte man paa denne maate 
litt efter litt at diagnosticere, f. eks. bensvulster, tuberkulose 
og syfilis i de lange rørknokler og mange andre lidelser, for 
ikke at tale om med hvilken lethet man lærte at se, naar 
metalliske fremmedlegemer var trængt ind i kroppen, selv 
den mindste naalespids eller det fineste hagl kunde man paa 
den maate faa demonstrert »ad oculos«. Men dermed var ikke 
vanskeligheten løst for den læge, som skulde fjerne fremmed¬ 
legemet. Til det øiemed søkte man at anvende forskjellige 
metoder, hvorved man kunde bestemme fremmedlegemets 
dybdebeliggenhet. Særlig under krigsaarene blev der som rime- 
