131 255 — 
tiltak. Det ene vand efter det andet forsvandt bortover Jær- 
landet, og istedet laa frodige akre med gyldent korn og bøl¬ 
gende tykeng. 
Eksemplet smittet. Grundeierne omkring Stokkavandet 
begyndite ogsaa at tænke paa de store mængder av værdifuld 
myr som laa skjult under vandets overflate. Landbruksinge- 
niøren fandt at våndet paa det dypeste kun var ca. 3 meter og 
at bunden for den største del bestod av den ypperligste slam- 
jord, som maatte kunne vindes for kultur ved at lægges helt 
tør. Og saa blev det besluttet at tappe det ved tunnelgjen- 
nemskjæring og en kanal videre mot vest til Hafrsfjord. Og 
staten traadte støttende til. Og allerede i 1915, tre aar efter 
tørlægningen, var en stor del av arealet dels opdyrket, dels 
beplantet. Bare en uvæsentlig del av grunden har været be- 
vokset tidligere, nemlig det høidedrag man har i midtpartiet, 
hvor skogholtet laa paa den eneste ø som fandtes i Stokka¬ 
vandet. Og allerede d'ette aar naaddes betydelige avlinger og 
piledyrkningen hadde allerede naadd dertil at pilefeltet paa 
Jæren kunde konkurrere med selv de bedste steder i Holland. 
Naar vi saa erindrer at vi her til landet aar om andet indfører 
baandlpil for ikke mindre end 6—800,000 kr., vil vi forstaa av 
hvilken betydning det er for landet at faa piledyrkningen 
indført. 
Men til Stokkavandet knytter sig ogsaa et interessant fæno- 
men av mere geologisk art, idet der nemlig paa bunden fandtes 
en mængde træstubber rad i rad og stu i stu, saa den slette 
våndet dækkede engang i endnu ældre tid maa ha været en 
skogbevokset dal. Dette er et meget interessant tilfælde, 
hvortil man foresten har analoge forhold flere steder paa vor 
sydvestkyst. Det viser at før opdæmningen av våndet var 
dette sted skogbevokset. Og det lykkedes mig sommeren 1900 
at paavise at en række*sjøer i høiden 10—15 meter over havet, 
som f. eks.. Stokkavandet er, avdæmmet under en synkning av 
jordskorpen til en niveaulinje ca. 13.5 m. o. h. under den saa- 
kaldte tapes -niveauets tid, den tid det saakaldte skive- 
spalterfolk holdt sit indtog til vort land, saaledes som det samme 
sommer lykkedes mig at vise for Jærens vedkommende. Det 
som paa denne tid avdæmmede de nævnte sjøer var netop de 
strandvolde som opkastedes i datidens strand. Man maa der¬ 
for gi Blvtt fuldstændig ret, naar han fremhæver at disse 
stubbeforekomster i Stokkavandet intet motbevis indebærer 
mot teorien om dannelsen av de vekslende torv- og stubbelag 
i vore torvmyrer under vekslende fugtige og tørre tider. De 
som maatte ønske noget nærmere oplysninger om avleirin- 
gerne paa Jæren under nævnte stenaldersfolkets indvandrings- 
tid skal jeg tillate mig at henvise til min i Kristiania Viden- 
