— 354 — 
skalle av denne rase, et individ, som er fondet i en grotte paa 
Gibraltar. 
Sammenligner vi billederne, saa ser vi at ansigtspartiet er 
overordentlig likt; begge har de store benbuer over øien- 
hulerne, som er saa karakteristiske for Neanderthalmennesket, 
begge har de samme store øienhuler, det svære flate ansigts- 
parti og den sterkt heldende pande. Rhodesiamandens hjerne¬ 
skalle har dog en noget anden form, den er mere »moderne«, 
er ikke saa tykvægget som Neanderthalerens og den har inde- 
holdt en hjerne, hvis størrelse ganske vist endnu ikke er maalt 
nøiagtig, men som dog er kommet godt op over minimums- 
maalene for nulevende menneskerasens. De skematiske profil- 
billeder av de to typer sammenstillet med nulevende menneske 
(fig. 5—7) lar ogsaa deres sammenhørighet og forskjellen fra 
nulevende menneske træ tydelig frem. 
Underkjæven mangler desværre, men av den iøvrig ganske 
menneskelig utformede ganes form og størrelse samt av de 
spor, som tyggemusklene har efterlatt sig paa kraniet, frem- 
gaar det med absolut sikkerhet, at den har været ganske 
overordentlig stor, plump og massiv; selv underkjæven fra 
Heidelberg — det ældste fossilfund av menneske, som virker 
saa eiendommelig ved sin enorme størrelse og massivitet, 
vilde ha været baade for smal og for kort til denne skalle. 
Tænderne i overkjæven er utpræget menneskelige, hjørne- 
tanden er ikke forstørret og — i motsætning til Neandertha- 
lerne — viser tandsættet de nulevende menneskerasers lille 
reduserte visdomstand. Endelig er det bemerkelsesværdig at 
flere tænder er »hule«, ja at der endog er betændelsesagtige 
forandringer helt op i kjævebenet; tandcaries er en sygdom, 
som ellers er ganske ukjendt i palæolitiske fund — i England 
var den meget sjelden endog helt op til omkring Kristi fødsel 
(Keith). I Danmark forekommer dog et ikke helt ringe antal 
i stenalderen. 
Det er altsaa ikke samme menneskeart som Neander- 
thaleren vi har for os, selvom der er en række likheter i 
ansigtets utformning og i den plumpe massive underkjæve; 
skallens hjernedel er mere moderne og tænderne likesaa. Det 
dreier sig rimeligvis om en utdød mennesketype, som i visse 
retninger er en videre utvikling fra Neanderthaleren mot nu- 
