§6 
anevoie utilizat la cursuri după trebuinţe, şi fiind mare parte închis di¬ 
naintea marelui public. 
Mizeria cea mai mare este însă, că localul vechiului teatru este cit 
totul impropriu pentru conservarea acestor colec|iuni, care se prăpădesc 
văzând cu ochii, de praf, umezeală, ciuperci şi şoareci. Este foarte mare 
şi primejdia focului. Colecţiile acestea sunt astfel aşezate: 
1. Plante utile (alimentare, medicinale) în coridorul Institutului de bo* 
tanică generală. 
2. Expunerea sistematică a regnului vegetal, cripiogamele, în cori* 
dorul Institutului de botanică generală. 
3. Tablouri mari cuprinzând plantele diferitelor regiuni, în sala de curs. 
4. Plantele fanerogame, în sala mare a magaziei de lângă teatru. 
5. Colecţia de lemne şi cea estaziatică în 2 sale din curtea teatrului 
6. Colecţia de trunchiuri de lemne din pădurile noastre, în curte sub 
şopru deschis. 
7. Colecţia de fructe şi seminţe, în 3 camere din partea anterioară a 
teatrului. 
8. Colecţia de lemne străine, tot acolo, în coridorul deschis, precum 
şi într’o sală din curtea teatrului. 
Pentru conservarea acestor piese, preluate dela fostul director într’un 
hal cumplit, s’a cheltuit mult timp, multă muncă, sublimat şi alcool, fără 
de-a putea scăpa o parte a lor de ruină. 
Edificarea grabnică a unui Muzeu botanic, între astfel de împreju¬ 
rări, nu se mai poate amâna mult timp. 
îmbogăţirea Muzeului , în lipsa unui local corăspunzător, nu s’a făcut 
în măsura dorită de noi. 
Am pregătit 30 preparate de ciuperci în foxmalină, şi câteva plante 
exotice din grădina botanică. 
Din grădina botanică nouă s’au pus la o parte vre-o 12 trunchiuri 
de diferiţi copaci tăiaţi. 
Inventarul pe fişe, precis, al întregului Muzeu este aproape terminat. 
V. Publicaţiile Muzeului* 
1. Cu anul 1921 direcţia Muzeului botanic şi a Grădinii a început 
publicarea unui » Buletinul de informaţii al Muzeului botanic şi al Gră¬ 
dinii botanice dela Universitatea din CIuJ«. 
2. In acelaş timp s’a pornit editarea unei publicaţii întitulate »Fiora 
Romaniae exsiccata« , un herbar, care apare în 60 exemplare, dintre care 
30 se distrfhue în ţară, iar alte 30 simt trimise ia Muzeele botanice mai 
importante din lumea întreagă, pentru plante de schimb. 
Această operă ce reclamă o muncă încordată a întregului personal? 
urmăreşte în primul rând scopul, să dea posibilitate cercetătorilor români, 
ca să lămurească plantele critice ale ţării; strânge totodată rândurile bo- 
