de schimb, nfam folosit adesea de sfaturile amabilului Moş Por ciut, 
fără ca să îi putut remarca la ei o slăbire a interesului, O scrisoare de 
a lui a fost chiar de 10 coaie mari, şi afară de aceea mai notase câteva' 
observaţii preţioase pe etichetele plantelor culese de el, ce mi-a trimis* 
Este foarte natural, că în unele cazuri am avut opinii diferite în 
privinţa unor determinări de plante. Dar bătrânul şi încercatul cunoscă¬ 
tor de plante nici când n’a fost în cazuri de acestea prepotent faţă de 
colegul său mai tânăr, ci intra bucuros în analiza obiecţiunilor aduse, m 
ţâzuinta sa de a înconjura orce neînţelegere ce se putea naşte din vre-e 
scăpare din vedere din partea lui Un exemplu bun avem în .privinţa 
aceasta în.scrisoarea sa din 30 Martie 1887, care este aşa de caracteri¬ 
stică pentru modestia sa, încât trebue să o comunic întreagă. Iată pasa¬ 
giu! din chestiune: «M-am mirat mult, citind în scrisoarea dtaie dini 
I, £,, că ti-s’a părui că eu m’am supărat pe dta, fiindcă mi-ai comunicat 
părerea dîale şi a prietenilor dtaîe cu privire la specia aceea galbenă de;: 
Âconitum (era vorba dacă A. lasiahttmm nu este cumva totuşi identic cu 
A. pvrenakum). Nu-mi aduc acum aminte ce fel de expresiuni am folo¬ 
si t atunci când căutam să-mi sprijinesc părerea. Vă pot însă asigura pe 
«vântul meu de onoare, că departe a fost de mine gândul să mă supăr 
pe dta din pricina aceea; dimpotrivă, eu apreciez şi preţuesc pe deplin 
legăturile de cunoştinţă şl prietenie ce le âm cu dta. Dacă totuşi aşi § 
tebrăcat vederile mele de atunci în expresiuni din care dta ai fi putut' 
deduce că sunt supărat, îţi cer în cazul acesta mii de scuze, şi te rog si 
fii încredinţat, că nicicând nu m’am gândit ori nu m’aşi fi putut gândi sa 
săvârşesc cu voia o astfel de greşeală' mare. 
Ar fi fost de altfel cât se poate de incorect din partea mea, ca din 
prilejul unei deosebiri de vederi să iau o poziţie duşmănoasă, şi să mă 
itcpăr pe acela, care a fost de altă părere, or care putea avea un motif 
ţă nu împărtăşească vederile mele. Eu nu încercasem In cazul acela de¬ 
cât să-mi expun şi să-mi motivez părerea mea personală, fără de a avei 
Menţiunea, să prezint această părere a mea ca o dogmă intangibilă, 
ştiind doar’ bine că în multe chestii ştiinţifice stăpânesc vederi contradic¬ 
torii chiar şi între matadori. 
Cu atât mai vârtos poate fi acesta cazul în privinţa unor, ori poate 
fhiar multor plante din flora ferii noastre, care lihd puntea de legătură 
latre flora Europei centrale şi a celei răsăritene, prezintă numeroase forme 
Speciale, asupra originei şi valorii cărora încă nu s’a ajuns la o părere, 
la un resulîat definitiv, care să excludă orce îndoială; eu socotesc deci 
arce discuţie pro şi contra utilă, ba chiar necesară, fiindcă numai aşa sa 
ta puteâ ajunge ia o lămurire definitivă dorită». 
Porcius adesea avea ocazie să facă astfel de analize critice, fiindcă 
tocmai acele familii le studia cu predilecţie, care erau bogate In forme 
4e-o variabilitate mare. Când făcusem legătura de schimb cu eî, avea un 
deosebit interes pentru răchite şi graminee. S’a bucurat mult când i-am 
trimis Sal \x daphnoides, şi încă şi mai mult, când a primit o specie Iu* 
