Flora grădinilor fărăneşti româna 
L Mărul (Pyrtis Malus LJ. 
De 
AL* BORZA. 
Studiu! plantelor cultivate interesează numeroase categorii de oameni? 
filologi şi etnografi, botanişti, agronomi, horticultori, pomoîogi, economişti, 
geografi şi istorici deopotrivă. 
Articolele privitoare la această chestie văd lumina tiparului în re¬ 
viste de specialităţi diverse, dupăcum a fost studiată «flora grădinilor» 
mai mult dintr’un punct sau altul de vedere; aceste studii însă deobiceiu 
nu sunt lipsite de interes şi pentru celelalte tagme. 
în următoarele încep a publica rezultatele prealabile ale cercetărilor 
mele asupra plantelor cultivate în grădinile fărăneşti dela noi, în aceasta 
revistă botanică , fiindcă în cercetările mele a primat tocmai punctul de 
vedere botanic, determinarea după putinţă cât mai precisă a speciilor şi 
stabilirea ariei lor de răspândire, istoria migrafiuml lor şi a. introduceri| 
lor în' cultură, câştigând astfel unele date poate de interes pentru istoria 
culturală a plantelor şi pentru geografia botanică, în care se recunoaşte 
tot mai ciar rolul covârşitor pe care t-a avut omul de secole şi mii de 
ani în răspândirea plantelor. l ) 
Mărul (Pyrus Malus L). 
Cel mai răspândit şi mai folositor pom ai grădinilor nosfre ţărăneşti- 
Se cultivă In foarte multe rasse sau soiuri, care se unesc în următoarele 
caractere botanice' generale: 
Arbore mijlociu de 6—10 metri înalt, din familia Rozaceetor , subL 
Pomoîdee . Scoarţa trunchiului Ia început roşietică-brună, mai târziu devine 
sură-întunecoasă şi se desface în bucăţi 'subţiri. Coroana întinsă, rămu¬ 
riş du-se în mod caracteristic Ia diferitele soiuri. Frunzele sunt ovale,, 
ascuţite, pe margine încrestafe (eronat serrate}, pe faţă verzi-întunecoase, 
pe dos palide-verzi, aproape golaşe ori alb-păroase, uneori tomentoase, 
pâsloase. Coada frunzei mai scurtă decât limbul. Florile sunt dispuse mai 
multe mtr’im corimb; petalele lor 5 la număr, sunt pe dinafară rozacee, 
*) Consideraţiile generale asupra importanţei subiectului, asupra metodelor în¬ 
trebuinţate şi a isvoareîor utilizate vor fi publicate mai târziu, când toate fragmentele 
vor fi vMURiit. 
