4 
In ultima categorie aparţin locurile din jurul salinelor, cari au căpă¬ 
tat asemenea proprietăţi prii/scoaterea sărei, ce se împrăştie prin împrejur; 
tot aici aparţin şi apele sărate, cari izvoresc din apropierea unor saline, 
Lacuri devenite accidental sărate găsim în jurul următoarelor saline: Târgu- 
Ocna în Bacău, Telega şi Slănic în Prahova, Ocnele-mari în Vâlcea etc, 
Sărăturile susamintite se pot considera mai mult ca sărături artificiale, 
cari diferă esenţial de sărăturile naturale, cari după gradul umidităţii şi în 
parte, după plantele, caracteristice se împart în: 
1. Sărături uscate 2. Mlaştini sărate şi 3. Lacuri sărate. 
1. Sărăturile uscate. 
Sub sărături uscate vom cuprinde toate acele depresiuni mai maţi 
sau mai mici, plane, cari sunt acoperite numai toamna şi primăvara cu 
apă, iar în timpul verei sunt uscate. In sărăturile acestea lipsesc cu totul 
plantele caracteristice locurilor umede, cum sunt Salicornia herbacea, odi- 
sola soda , Suaeda maritima, Rochia hirsuta. ^ - 
Aici aparţin depresiunile din jurul Bucureştilor: Sărăturile dintre io - 
mana şi Grădişte, oarecari întinderi prin Bărăgan, şi depresiunea ciea 
Tariverde din Dobrogea. 
In ambele aceste regiuni apa provenită din ploi sau din topirea z - 
pezilor stagnează un timp oarecare la suprafaţă, după cum anii simt ni 
ploioşi, sau mai secetoşi. Apa de ploaie spălând loessul din regiunile mă ¬ 
cinate se încarcă cu săruri, pe cari apoi după evaporare le depune; p 
fundul depresiunilor, dând naştere unui sol sărat, — după cum ne ma 
vegetaţiunea acestora. In depresiunile sărate dela nord de^ Tariverae p 
dealul Haidin (160 m.) găsim următoarele plante caracteristice^ spre n 
lui Iulie: Lotus gracilis, Plantago tenuiflora , Lepturus pannonicus şi 
foiium parvifiorum. In ce priveşte repartizarea acestor plante treoue 
notăm următoarele: Lotus gracilis (angustissimus) se întâlneşte ele ou 
formând mici pâlcuri dese, pe fundul depresiunei. Eî fiind planta cea 
înaltă, se ridică deasupra tuturor celorlalte, cu cari trăeşte în tovarăş> • 
Tot fundul depresiunei îl preferă şi Plantago tenuiflora, dar fără a w 
pâlcuri, foarte rar se întâlnesc grupe de 3—4 indivizi pitici, şi numai 
părţile unde vegetaţia este mai rară. 
Pe fundul depresiunei, ca şi pe marginile sale, am întâlnit P e ^ 
turus pannonicus fie izolat, sau sub formă de tufişuri, fie în mici jpam • 
Ultima plantă, Trifoiium parvifiorum , am îniălnit-o resfirată, formând 
divizi pitici şi ramificaţi ia bază, uneori reuniţi în mici pâlcuri, mai 
pe marginile depresiunei printre alte plante. Ia, societatea acestor P^ 
tipice de sărături am întâlnit o abundentă vegetaţie pitică, represen 
prin următoarele genuri şi specii în mare parte anuale: Lyihrutn 
folia, Poiygonum avicuiare. Ambele formează majoritatea vegetaţiei aep 
siunei; la ele se mai asociază Gypsophiia muralis, Polycnemum arve ’ 
Eragrostis pdosa, Herniaria glabra, Plantago lanceoiata, Convolvulus 
vensis, Phleum Bertoloni DC., Lepidium ruderale, Juncus compressus. 
Unele dintre depresiunile mai adânci, sunt acoperite cu plante /na® 
de stepă: Cichorium Intybus , Periero a incaria; iar în acelea în cari »P 
stagnează timp mai îndelungat găsim: Heliocharis palustris. : 
In depresiunile din jurul Bucureştilor (2 August) între Grădişte * 
Comana, cari au un oarecare grad de umiditate latentă, datorită igroseo 
picităţii ce are sarea lor am aflat următoarea distribuţie: 
