ii 
creşte şi Camphorosmâ ovată în societate cu Artemisiă monogpna (La 
Pârlit). 
Lacurile din stepa României după originea lor par a avea multă 
asemănare cu cele din şesul Ungariei. In privinţa originei lacurilor sărate 
din stepa Română s’au emis mai multe teorii. *) Dintre teoriile mai jos amin¬ 
tite mai aceptabilă e aceea a Dlui Mu rgo ci în ce priveşte formarea mocir¬ 
lelor sărate a lacurilor recente (ce se formează aproape înaintea ochilor 
noştri), iar în ce priveşte formarea lacurilor mai vechi şi mai mari cum 
sunt Lacul Sărat, Amara etc. mă asociez la teoria d-lui Dr. Mrazec. 
Pentru comparare las să urmeze aici descrierea vegetaţiei şi compo¬ 
ziţiei chimice a celor mai însemnate lacuri din stepa ungară. (între Du¬ 
năre şi Tisa). 
1. Lacul Palics zace la depărtare de 2 J/2 Lm de oraşul Szabadka. 
Lacul e de 930 km 2 3 . Nivelul d. s. mării e de 105 m. Temperatura de vară 
a apei e de 15—18° C. Atât lacul acesta precum şi Ludas-to s-a format 
în era diluvială. El e situat între loess şi nisip. 
Vegetaţia lacului Palics dela marginea apei spre ţărmure urmează 
astfel: 
1. Pe marginea apei Suaeda maritima , copios, acompaniată de Cype- 
rus pannonicus. 
2. Cyperus pannonicus copios, întovărăşit de Crypsis aculeata. 
3. Aster pannonicus copios, împreună cu Cyperus pannonicus , Atropis 
îirnosa, Chenopodium glaucum , Spergularia salina. 
4. Taraxacum bessarabicum . 
5. Mai înafară Plantago maritima în societate cu Camphorosma ovata . 
Lacul în partea dinspre băi are şi trestişuri. 
Composiţia chimică a apei din lacul Palics 1 ). 
*) 1. După d-1 Murgo ci lacurile sărate ca toate lacurile stepelor, sunt bazinuri 
de concentrare a sărurilor solubile — carbonaţi, clorure şi sulfaţi alcalini — cari se 
nasc din reacţiunile ce au loc în solul arabil şi în mantaua de loess şi nisip, pe care 
le străbate apa din precipitaţiunile atmosferice. 
Această explicare se dovedeşte însă nesatisfăcătoare, întrucât nu ne poate lămuri 
pentru ce apele unor fântâni săpate ia mică depărtare, unele sunt dulci, iar altele 
sărate. 
2. După Gr. Ştefănescu care s’a ocupat în special cu Lacul Sărat (Brăila) în 
anul 1887 şi după Dr. C îstrati, apele sărate ar veni prin infiltrare din spre masivul 
salifer al Carpaţilor, urmând panta naturală a câmpiei. Dar şi această explicare se lo¬ 
veşte de obiecţiuni serioase; a) mai întâi izolarea cuvetelor sărate de regiunile vecine 
prin ape dulci, ne arată, că presupusele pânze de ape subterane .sărate nu ajung pănă 
în depresiunile ce ne preocupă; b) apoi distanţa de 30-130 km., ce separă lacurile sărate 
de formaţiunea saliferă din Carpaţi, nu ne îngădue a crede că fâşiile de apa sarata 
Şi-ar păstra compoziţia, ci s’ar îndulci în drum; căci în multe locuri eroziunea râuri¬ 
lor a atins argilele şi atunci, apele sărate s’ar scurge pe aceste râuri în Dunăre şi n ar 
mai putea trece spre miazăzi; c) o a treia obiecţiune adusă de d-1 L. Mrazec şi 
cea mai solidă este că „în Carpaţi şi regiunea subcarpatină ce se află în faţa ţinutului 
dela curbura munţilor, păturile salifere sunt puternic cutate şi se termina cu fain la 
contactul cu gresiile dislocate ale sarmaticului şi pliocenuluij acestea din urma for¬ 
mează un fel de cingătoare de cel puţin 10 Km., care separă helveţianul^ de câmpia 
română. Este prin urmare greu de conceput — scrie Dl Mrazec — curn in asemenea 
caz, apele încărcate cu săruri ale saliferului, ar putea ajunge pănă în câmpia romana, 
d) In sfârşit, o a patra obiecţiune, de natură chimică, este aceea care stabileşte ca în 
lacurile câmpiei suma sulfaţilor e mai mare ca a clorurelor, iar prezenţa lacurilor 
amare nu vorbeşte de loc pentru nişte izvoare sărate ce ar veni din spre masivele de 
sare ale Carpaţilor care, în România, sunt lipsite de sulfaţi. 
3. Din punct de vedere chimic, chestiunea a fost cercetată de Petru 
stăruind mai mult asupra lacurilor Fundata, Amara, Janca şi Lacul Lazat d-sa ser 
următoarele; 
