15 
TABELA II. 
ÎS 
>c4 S 
1° 
NUMELF, 
Numărul 
speciilor 
Numărul 
curent 
NUMELE 
Numărul 
speciilor 
Familiilor 
Genurilor 
SiB- 
ilar 
sumar 
Familiilor 
Genurilor 
SU¬ 
IM 
siih 
16 
Siiacsu 
Myosurus 
Ranunculus 
Adonis 
1 
6 
1 
8 
30 
IHiilHM 
Statice 
2 
2 
• 
17 
Crucifere 
Lapidium 
Senebiera 
Cakile 
Crambe 
Nasturtium 
Erophila 
Draba 
Euclidium 
5 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
1 
12 
31 
Borraginee 
Myosotis 
i 
1 
32 
Labiate 
Teucrium 
Mentha 
1 
1 
2 
33 
senihianuit 
Verbascum 
Limoseila 
Rhinanthus 
1 
1 
î 
3 
18 
Crasssulacee 
Sedum 
1 
1 
34 
Plantaginee 
Plantago 
6 
6 
19 
Rosaceee 
Potentilla 
Pirus 
i 
i 
2 
20 
Papilionar.ee 
Trifolium 
Melitoîus 
Lotus 
6 
1 
1 
10 
35 
Rubiacee 
Galium 
2 
2 
21 
Geraniacee 
| Geranium 
i 1 
1 
6 
j 
!. 
Composite 
Aster 
înula 
Pulicaria 
Achillea 
Matricaria 
Artemisia 
Cirsium 
Centaurea 
Hieracium 
Taraxacum 
Muîgedium 
Podospermum 
3 
1 
1 
3 
1 
3 
2 
1 
2 
1 
1 
1 
20 1 
22 
Hillaiii 
Niiraria 
1 
i 
23 
SMtatti 
Ailanthus 
i 
i 
24 1 EapMiaw 
Euphorbia 
2 
2 
25 
Elatinacee 
Elatine 
i 
i 
26 
Lythracee 
Lythrum 
1 1 
1 1 
27 
laniarloaoGo 
Tamarix 
i 
i 
28 
Umbellifere 
Bupleurum 
Peucedanum 
| 1 
i 3 
1 
| 4 
(29 
Primuîacee 
Samolus 
| i s i 
Din tabele reiese, că cei mai mulţi reprezentanţi au următoarele familii: 
Gramineele, Chenopodiaceele, Comp o sitele, Cruciferele, Papilionaceele, Car io > 
phyllăceele , Ranunculaceele, Plantagineele. 
E interesant, că dintre plantele îanerogame Gymnospermeîe lipsesc 
cu totul. Tot asemenea şi Criptogamele vasculare (Pteridofitele). Iar în ce 
priveşte Criptogamele în genere sunt foarte slab reprezentate. 
Aşa din tipul Thalofiteîor: Alge: Nostoc commune şi Enteromorpha 
intestinalis. Fungi: Psaliota campestris, P. pratensis, iar dintre Gasteromycete 
Bovista plumbea şi altele. 
Din tipul Muscineelor mai comune: Qrlmaldia barbifrons , iar prin locuri 
niai ridicate, pe marginea sărăturiîor găsim câţiva Cleistocarpi: Phascum 
cuspidatum etc. 
Din cele espuse putem conchide, că plantele halofile pot suporta şi 
căldurile de vară, dar lipsesc cu totul plantele caracteristice pădurilor 
umbroase (Aster canus se află escepţional şi pe marginea pădurilor şi 
numai în rare cazuri depăşeşte săraturile apropiate, dar şi atunci caută 
locurile mai umede, mai puţin sărate). Pe cât înconjură plantele din pă¬ 
durile umbroase săraturile, cu atât mai bine se apropie şi le depăşesc 
plantele din stepele uscate, cari sunt dedate cu căldura intensivă, cu lipsa 
vânturilor domoale şi cu lipsa umbrei răcoritoare. 
. . De aici putem vedea, că afară de solul sărat, sunt şi alţi agenţi cos¬ 
mici, cari contribue la desvoltarea plantelor halofile. 
