49 
Fam. Fagaceae. 
Quercus lanuginosa (LamJ Thuill şi Qu. Robur L. Arborii în genere 
încunjură lacurile sărate. Sunt insă. unii, cărora nu le convin asemenea 
locuri, totuşi le suportă până la un anumit timp. Aici aparţine Q. lanugi¬ 
nosa, Qu.Robur şi alţii. Pe ambii îi aflăm în pădurile din Ungaria centrală 
(regiunea Dunării, corn. Bâcs-Bodrog), unde cresc chiar şi prin poeni 
mult'puţin sărate. In umbra lor se adăpostesc plante halofile tipice: Cam - 
phorcsma ovata şi Bupleurum tenuissimum. E adevărat, că plantele acestea 
aparţin straturilor mai superioare, cari stau sub influinţa directă a săruri¬ 
lor. Ar fi interesant însă de ştiut, dacă straturile inferioare, în cari îşi tri¬ 
mit arborii rădăcinile, sunt tot atât de sărate şi de nefavorabile ca şi cele 
superioare. Am constatat, că în unele cazuri concentrarea sărurilor din 
straturile mai inferioare a contribuit direct la distrugerea arborilor, în deo¬ 
sebi însă atunci, când aceştia vegetau în anumite depresiuni, de unde apa 
de ploaie spălând sărurile, le transportă la rădăcinile lor. E mai greu, 
însă a preciza influinţa stratului superior, în cazul, când arborii ocupă lo¬ 
curi mai ridicate, de unde apa de ploaie se poate scurge cu uşurinţă. Un 
lucru e sigur, anume, că acest strat, are o influinţă incontestabilă asupra 
germenului, şi a plantei tinere; şi nu ne putem mira îndeajuns asupra 
modului cum această plantulă ştie să reziste şi să facă o alegere prielnică 
pentru dânsa. In timpul primăverii, când încep a germina seminţele arbo¬ 
rilor, soluţiile în urma ploilor de primăvară şi a topirii zăpezii, sunt pu¬ 
ţin concentrate, adecă foarte diluate. Nu au deci o influinţă dezastruoasă 
asupra tinerelor plante. Dar mai intervine şi un alt moment. Se ştie anume, 
că în păşunile şi în fânaţele sărate, nu toate punctele au o concentraţie 
uniformă în ce priveşte soluţiile de săruri, ci cele mai joase sunt mai 
sărate, decât cele mai ridicate, în cari sămânţa va afla condiţii mai priel¬ 
nice pentru germinare şi ulterior pentru desvoltare. Anii ploioşi deaseme- 
nea favorizează «foarte mult desvoltarea arborilor, din motive de acelaş 
ordin. In genere desvoltarea plantelor nehalofile, îu locuri sărăturoase de¬ 
pinde de o-mulţime de factori. 
Fam. Ulmacee. 
Ulmus campestris L. U . glabra MilL Sunt cei mai comuni arbori săl¬ 
bateci pentru locurile sărate. Cu deosebire U. campestris e destul de frec¬ 
vent pe marginea săraturilor aşa d. e. între Piscu şi Vameş. Deasemenea 
prin săraturile, din fosta Ungarie între Dunăre şi Tisa (Priglerica-Szentivan- 
Bâcsszentivân şi Apatin v . Arborii aceştia se desvoltă binişor, până când 
concentrarea sărurilor nu e prea mare, se usucă însă îndată ce ea creşte. 
Uscarea începe cu ramii laterali mai mari, după cari urmează ceilalţi. 
Fam. Moracee. 
Morus alba şi M. nigra L. Se sădesc pe marginea drumurilor pentru 
scopuri de sericicultură: Fructele servesc ca nutremânt galiţelor cu deose¬ 
bire gâştelor. Unii nu recunosc ivirea lor pe locuri sărate, cu toate 
acestea eu cunosc în fosta Ungarie (între Zombor şi Gakova, Corn. Bâcs- 
Bodrog) locuri, în cari cresc ambii arbori şi anume în soluri mai 
nisipoase. Dintre arborii şi arbuştii, cari pot suporta o cantitate mai 
nhcâ de sare amintim; în locuri uscate: Koelreuteria paniculata, Elaeagnus 
wgustifolia, Paulovnia imperialis , Gleditschici triacanthos, Syringa vulgar is, 
Sambucus nigra , Lycium vulgare, în locuri umede: Sulix albci } S. trianaa, 
Populus alba FraMnus excelsior ; 
