70 
Dacă însă numărul plantelor însoţitoare creşte, atunci tapetul devenind mai 
des; Camphorosma se tot răreşte, îşi modifică statura prostată, devine 
erectă, până când în fine exemplarele rămân atât de debile, încât le putem 
considera cu drept cuvânt ca o formă a parte. 
Asociarea. La Iaşi (în Vaîea-sărată) în locurile sărate, plantele se 
succedează în modul următor: 
1. La centru Bolboschoenus maritimus (în apă). 
2. Juncus bufonius, Cynodon Dactylon (pete), Atriplex tataricum, şi 
Atriplex . hastatum. 
3. In locurile mai ridicate Camphorosma ovata . 
4. Arte misia mo nogy na. 
Tot aici o găsim asociată cu Artemisia monogyna, Podospermm Jac- 
quinianum, Atropis limosa, Cynodon Dactylon, Atriplex tataricum, Lepidiutn 
ruderale, mai înafară cu Festuca pseudovina. La Cucuteni (10 Aug. I9i2) 
prin păşunile sărate din dosul gărei, în cari se studiază foarte bine apariţia 
plantelor de sare, o întâlnim pe malurile (prismele) sărăturei dealungul 
unei linii şerpuitoare albe formate din eflorescenţe de sare, care ne amin¬ 
tesc întrucât-va spumele, ce. rămân în urma izbirei valurilor, de-aîungul 
malului mării. Aici o găsim asociată cu Atropis distans, Atriplex hastatum. 
In medii identice o aflăm şi la Piscu (27 Iulie) în floare, Ia Comana spre 
Grădiştea. 
Unele locuri mai joase sunt inpopulate de Beckmannia eruciformis, iar 
spre periferie se iveşte Camphorosma ovata, pe măsură ce solul se ridică 
şi devine mai uscat. La îilceput e izolată, sau asociată cu Heleochloa 
schoenoides, în curând o înconjură însă o grămadă de însoţitoare ca: Atri¬ 
plex litorale, Plantago maritima, Aster pannonicus etc., la cari se mai ali¬ 
peşte şi Lotus tenuifolius, Trifolium fragiferum , în cât acestea o copleşesc 
şi o forţează să-şi caute locuri mai libere, cum sunt ogaşele mici de 
apă. In genere societăţile altor plante îi sunt neplăcute. 
Faptul că în România veche Camphorosma nu ocupă teritorii atât 
de întinse, se datoreşte împrejurării, că sărăturiJe româneşti au un mare 
grad de umezeală; imediat însă ce apele stagnante vor afla scurgere, vor 
fi create condiţiile cele mai favorabile pentru răspândirea acestei plante. 
In Ungaria centrală, între Dunăre şi Tisa, o găsim cu deosebire în 
părţile nisipoase în societatea plantei Plantago maritima, pe când în soluri 
argiloase se asociază cu Artemisia monogyna, Poa bulbosa, Sedum caespi - 
tosum, etc. 
Kochia hirsuta NoJte. 
Speciile genului Kochia trăesc în diferite soluri aşa d. e. K. arenariu 
în soluri nisipoase (Deltă); K. prostata în soluri bogate în loess (Cerna- 
vodă, Titel ___ Jugoslavia); iar K. hirsuta ca haîofilă-suculentă, suportă 
numai soluri umede; K. scoparia e cultivată sau ruderală. 
Haîofila K. hirsuta impopuîează de obicei marginea lacurilor, sau 
locuri, în cari stagnează apa de ploaie. Plantele, care o însoţesc sunt şi 
ele suculente (vezi Salicornia herb acea). 
S alico rnia herb acea L. 
Prezenţa acestei plante e cel mai sigur indiciu că avem a face cu 
sol sarat. De aici derivă şi numirea ei populară de „iarbă sărată“. La 
noi in special în vechiul regat e cea mai răspândită plantă halofilă, cu 
deosebire în regiunile litorale, pe marginea sinnrilor şi insulelor mai umede , 
când malurile nu sunt prea ridicate şi stâncoase. O întâlnim asociată cu 
opergulana • rubra, Suaeda maritima, Kochia hirsuta. 
