71 
faptul, că o găsim în apropierea mărei dovedeşte, că numai aici îşi 
găseşte condiţiile absolut necesare şi indispensabile vegetaţiei: umezeala, 
apa sărată, pe care o găseşte in straturile superficiale sau chiar la supra¬ 
faţa solului. Ţesăturile mecanice ale ei sunt foarte rudimentare, încât îşi 
menţine statura erectă numai datorită turgescenţei celulare. îndată ce aceasta 
nu mai e asigurată, prin absenţa apei, planta piere în mod fatal. Numai 
astfel ne putem explica de ce nu o găsim în unele locuri ale ţării, destui 
de bogate în plante halofile,ca de ex. în jurul Bucureştilor, la Comana 
spre Grădiştea, unde vegetează destul de bine Camphorosma ovala . 
Suaeda maritima (L). Dum. 
Aparţine, ca şi precedenta, plantelor cu ţesuturi mecanice rudimentare, 
cari recurg prin urmare la turgescenţă, pentru a-şi asigura existenţa. Creşte 
deci în aceleaşi medii ca şi Salicornia. Lipsind în cursul râurilor şi al 
lacurilor cu apă dulce, e o halofilă tipică. Preferă locurile nisipoase, 
prundoase de litoral; de aceea e foarte frecventă pe malul mării şi mai 
puţin răspândită în soluri argiloase. In puncte mai ridicate înfloreşte deja 
prin August, cătrâ finea lui Octombrie sucombă în urma ploilor de toamnă, 
se usucă şi înegreşte. Plantele uscate înegresc chiar şi în erbari. 
Asociarea. In România se asociază cu deosebire cu Salicornia her- 
bacea, Kochia hirsuta , Spergularia ruhra. In Ungaria centrală în jurul lacului 
Palics o găsim asociată cu Cyperus pannonicus, Crypsis aculeata, şi Aster 
vannonicus, iar la Stanisics creşte împreună cu Atropis limosa, Crypsis 
aculeata , şi în apropierea Camphorosmei, care ocupă puncte mai ridicate, 
iar Suaeda pe cele mai joase. Tot în locuri sărate provine o variaţiune 
a acesteia 5. salinaria Schur., care diferă de precedenta prin seminţele 
pe mărgini netede (nu punctate). 
Arthrocnemum glaucum Sternb. u. Un ger. 
Are multă asemănare cu Suaeda maritima , de care diferă în toate 
părţile sale, cari sunt mai lemnoase, iar inflorescenţa împărţită în cicatrice. 
E o plantă mediterană tipică, staţionează în Sicilia, pe insulele Mării Negre şi 
pe litoral formează grupe rotunde, de culoare verde, cari se saamănă foarte 
bine cu acelea alcătuite de Suaeda . Printre aceste grupe întâlnim uneori 
exemplare uscate d e Frankenia pulverulenta (insula Smeica. la lurilovca). 
Salsola Kali L. (S. aspera Pali.) 
E o plantă a locurilor arenoase, penare o smulge vântul uşor din 
pământ şi o transportă chiar şi în locuri sărate; aici seminţele germinează 
destul de bine. O găsim şi pe marginea mării, cu deosebire în societatea 
plantelor ruderale. Are două forme mai cunoscute: a) S. crassifolia FenzI. 
care are o statură mai mult difusă, şi rare-ori erectă şi b) S. angastifolia 
Eenzl. cu o statură erectă şi ramurile orizontale întinse. 
Creşte însă şi prin locuri argiloase nesărate, amestecate cu puţin nisip 
sau loess. Asemenea soluri sunt Valea Slănicului la Buzeu, Feteşti, în Do- 
brogea la Măcin, pe dealurile din cursul Dunării. Tot în Dobrogea o 
cosesc şi o folosesc ca nutreţ. Se zice că animalele o mâncă bucuros, 
deoarece e sărată (numirea vulgară: Ciurlanî, tărtanU 
Salsola Soda L. ^ . , w 
E mai rară decât precedenta, şi o considerăm ca o adevarata planta 
halofilă. Are două forme. In locuri scurse, dar ierboase găsim exemplare 
cu statură mai scundă, slabe-verzi (Brăila). O altă formă,- cai Ţ provine 
mai mult în sărăturile mai estinse şi mai umede, are statură mai robusta, 
mult ramificată, tufoasă mai mult roşie: aceasta diferă numai puţin de 
Kali, cel puţin la prima vedere. Exemplarele acestea robuste se aseamana cu 
