72 
planta precendentă şi în ceeace priveşte răspândirea seminţelor. Vântul 
le aruncă în depărtări mari, unde îşi lasă seminţele coapte. Până când 
însă la S. Kali efectul vântului se traduce prin desrădăcinare complectă 
(planta creşte în sol nisipos), S. Soda trăind în soluri argiloasenu e com¬ 
plet desrădăcinată, ci numai ruptă în partea inferioară a tulpinei. Ruperea 
aceasta se întâmplă cu uşurinţă, tulpina fiind în mare parte putredă în urma 
acţiunei apelor stătătoare. Uneori ambele forme cresc într’un loc, 
Asociarea. Planta aceasta provine în România mai mult în pâlcuri 
mici, ca d. e. Brăila între monument şi Lacul-Sărat. Nu se prea asociază 
cu alte plante. 
Nu tot aşa stă lucrul în fosta Ungarie, unde ocupă teritorii estinse. 
Aşa d. e. în corn. Bâcs-Bodrog, între comunele Gakova şi Stanisics, îm¬ 
prumută câmpului (toamna) o culoare roşie de cinabru. Aici se asociază 
cu Bolboschoenus maritimus , forma pitică, Heleocharis uniglumis, Crypsis 
aculeata , iar uneori cu câte un exemplar rătăcit de Lepidium crassifollum 
In comuna Gakova am găsit câteva exemplare chiar şi pe gunoi, ceeace 
arată, că plantele din sărături pot creşte şi în locuri bogate în săruri amo- 
niacale, cari uneori pot avea chiar aceleaşi plante. Deaceea cresc foarte multe 
plante ruderale pe sărături: Chenopodtum, Atriplex, Lepidium latifolium etc. 
Halimocnemis triandra . Moq, Tend. ^ a 
Genul Halimocnemis are doi representanţi în sărăturile româneşti. 
'H. triandra şi H. crassifolia C. A. Mey. Ambii sunt răspândiţi prin sără¬ 
turi şi pe litoralul maritim. H . crassifolia , ca plantă anuală, are o vegetaţie 
de vară, dar nu acopere decât în parte solul ce-i stă la dispoziţie; în tocmai 
ca şi Camphorosma, H. triandra la început e verde, şi suculentă, mai târziu 
se ramifică şi capătă o culoare mai surie. Ramificaţiile le ia şi le duce 
vântul cu sine, răspândind planta şi în locuri mai puţin sărate (malurile 
Borcei Ia Feteşti). La Cucuteni se asociază cu următoarele plante: Poaps- 
permum Jacquinianum, Atriplex hastatum, Achillea collina, Inula britanmca, 
Polygonum aviculare, Atropis. Se află şi în stepele Buzeo-Brăilene. 
Halimocnemis crassifolia C. A. M ey. 
Diferă de precendentă prin aceea, că tulpina ei e acoperită cu peri 
alipiţi şi e mult mai suculentă, din care cauză preferă numai locuri umede. 
Se află atât pe marginea mării (sinul Razem), cât şi prin stepele sărate 
Buzeo-Brăilene, pe Călmăţui, Valea-Jargă, Iaşi. 
Obione pedunculata Moq. Tend. şi O. portulacoides Moq. Tend. 
Cu greu găsim prin sărături plante, cari să prezinte atâta asemănare 
între ele, ca aceste două. Diferă de restul halofilelor cu deosebire prut t 
culoarea lor albă încât par streine în asemenea formaţiuni. De fapt nici 
nu sunt băştinaşe aici; după port par a fi mai mult de origine mediterana 
sau câspică. Ori care le-ar fi originea un lucru c cert: anume: că sunt 
foarte comune pe litoralul Mării Negre, pe insulele sărate şi că de aici 
s’au răspândit în interiorul ţării (Fleaşca). O. pedunculata diferă de O. 
portulacoides prin fructe, cari sunt pedunculate. Ambele se asociază bu¬ 
curos cu alte halofile, cari cresc prin locuri puţin cam umede, sau inun¬ 
date, aşa d. e. cu Statice Gmelini (La Fleaşca), cu Atriplex litorale, Sucteda 
salsa, Lepidium latifolium, Atropis limosa, Rochia hirsuta etc. Pe insula 
Smeica aproape de lurilovca îl întâlnim asociat cu Suaeda maritima, Salt - 
cornia herbacea, ca şi la Casapchioi. 
In genere împrejurarea, că înfloresc şi ajung la maturitate târziu, do¬ 
vedeşte, că ele sunt de origine străină, aparţinând cu deosebire unui climat 
cald, unde înflorirea şi coacerea fructelor e mai timpurie. 
