75 
Condifianile telurice. Nu e exigentă faţă de sol, de aceea o găsim 
pretutindeni, prin soluri nisipoase, argiloase bogate în humus, arături etc. 
Preferă însă locuri băltoase şi scurse din jurul mocirlelor, precum şi pe 
cele inundate. Primăvara, după topirea zăpezii, şi în urma ploilor, găsim 
ici-colo câte o bâlticiră, în care creşte M. minimus. O întâlnim însă şi 
prin păşunile sărate şi cufundaturile lungi, cari au formă de şanţuri. în¬ 
dată-ce însă umiditatea solului descreşte, se usucă şi ea, după-ce mai întâi 
a produs fructe. Uneori se conservă până târziu pe marginea sărăturilor 
sau la locuri adăpostite (umbra arborilor), puţin mai ridicate, d. e. muşu¬ 
roaie. Unele exemplare de M. minimus , între împrejurări favorabile, produc 
tulpine şi frunze atât de multe, încât îmbracă o formă globoasă. Exem¬ 
plarele acestea sunt purtate de vânt dintr’un loc în altul, împrăştiindu-şi 
seminţele în acest peregrinaj, chiar şi prin locuri destul de îndepărtate 
dela punctul lor de plecare, care era sărătura. Aşa se explică că această 
plantă provine chiar şi prin arături, porumbişti nelucrate etc. Prin luna 
Iunie dispare deja, şi abia mai întâlnim ici-colo câte o tufuliţă. 
Asociarea . La noi e cunoscut în mai multe locuri, ca d. e. prin poe- 
nile, arăturile, locurile nisipoase şi argiloase, dar toate puţin sărate, din 
jurul Bucureştilor. La Brăila între Monument şi Lacul Sărat Fam găsit 
(10 April 1910) în locuri inundate, nisipoase, sărate. 
In fosta Ungaria îl întâlnim prin păşuni, ca şi prin fâneţe mult-puţin 
sărate în societatea următoarelor plante: Veronica acinifoliâ, Cerastium 
anomalum, Ranunculus lateriflorus şi uneori Camphorosma ovata (Co. Bez- 
dan, jud. Bâcs-Bodrog). Adeseori se asociază cu Ranunculus lateriflorus, 
dar înfloreşte mai curând decât acesta. Numai escepţional, când M. mini- 
mus e împedecat în desvoltare găsim ambele aceste plante înflorind de 
odată. 
Ranunculus pedatus. W. et K. II întâlnim prin luna Mai şi începutul 
lunei Iunie, prin fânaţele mult-puţin sărate. La această dată de obiceiu e 
aproape uscat, puţin ramificat, cu organele vegetative reduse. O notă şi 
piai caracteristică ne oferă rădăcinile ei îngroşate şi prelungite. Provine şi 
in soluri nisipoase sau acoperite cu loess, dar aici nu se prea sporeşte 
din lipsa sărurilor uşor solubile. 
Asociarea. In România se vede a fi foarte frecvent. II aflăm în jurul 
Bucureştilor în mai multe locuri (Comana spre Grădiştea); Bârlad, Vaslui, 
etc. Preferă şi se asociaze cu Ornithogalum tenuifolium. In fosta Ungarie 
I^nn Bezdan, jud. Bâcs-Bodrog) în păşunile din pădurile acesteia l-am 
njlat în formaţiuni de Festuca pseudovina, în societatea următoarelor plante: 
1 Ornithogalum tenuifolium, Artemisiă monogyna (în frunze), Bromus horda- 
ceus b nanus , Trifolium parviflorum. 
Ranunculus lateriflorus. D.C. Prin locuri mocirloase mult-puţin să¬ 
rate găsim mâi multe specii de Ranunculus între cari şi R. lateriflorus , 
uşor de recunoscut prin ramificaţia lui dichotomă şi flori mici, nepe- 
ţiolate, aşezate la baza frunzelor sau opuse. Primăvara în locurile joase 
scurse încolţeşte de timpuriu planta glabră, roşie cu 4 frunze. Umezeala 
ramasă în urma topirii zăpezii şi a ploilor de toamnă, e tocmai suficientă 
sa se desvolte această gingaşă "floricică, şi anume cu atât mai curând cu 
cat are umezeală şi căldură mai multă. înfloreşte la finea lunei Aprilie 
Ş 1 la începutul lunei Mai. Primele flori sunt cele bazilare. Gradul de con¬ 
centraţie al soluţiilor saline din sol determină o precocitate în desvoltarea 
plantei, în senzul, că ea se desvoltă cu atât mai bine, cu cât concentraţia 
e mai puternică. 
