77 
multe verticile (7—8) suprapuse, între cari găsim o distantă de i/ 2 -~li/ 2 
cm. Frunzele verticilelor superioare sunt pe deplin desvoltate, pe când 
cele inferioare sunt lung peţiolate, dar cu lamină rudimentară. Frunzele 
aşezate în verticil mai multe într’o grupă. Dela baza fiecărui grup pleacă 
o mlădită stoloniformă sau un ram; 'e posibil ca ramul acesta ridică cu 
sine şi grupul de frunze), care desvoltându-se produce la bază frunze, iar 
în vârf flori la depărtare de i/ 2 —1 cm dela tulpina principală. La baza 
acestor mlădiţe se pot ivi altele şi aşa mai departe. Considerând frunzele 
aşezate în 7—8 verticile şi mlădiţele stolonifere ce se nasc la baza acelora 
ne putem uşor explica forma tufoasă şi ramificată ce o are cătră sfârşitul 
vieţei sale. Cât de ramificată e la urmă, cu atât mai simplă e la începutul 
vieţii, când o singură tulpină groasă, frunzele radicale verticilate şi 1 — 2 
flori fac întreg individul. Frunzele radicale verticilate au menirea de â sus¬ 
ţine planta la suprafaţa apei; mlădiţele stolonifere, cari se nasc la baza 
acestor verticile şi frunzele radicale, cari cresc pe acestea demonstrează 
o adaptare la viaţa terestră. Când se scurge apa mocirlelor, şi planta e 
silită a se adapta vieţii terestre, mlădiţele stolonifere dinpreună cu frun¬ 
zele acestora iau rolul principal, deoarece tulpina primară se uscă, din¬ 
preună cu frunzele radicale. 
Din cele spuse reiesă, că Ranunculus polyphyllus e o plantă tipică 
acvatică, care în timpul din urmă s’a acomodat şi vieţii terestre. Planta 
aceasta gracilă şi slabă înfloreşte timp îndelungat, ceea-ce se datoreşte 
mlădiţelor tinere dela baza tulpinei, ale căror flori sunt în boboc atunci, 
când cele din vârful tulpinei principale sunt deja deflorate. Prin co- 
sire şi paştere se răreşte şi în urmă piere. La început pier exempla¬ 
rele de pe marginea apei, urmează apoi şi celelalte; mai mult rezistă cele 
din centrul mocirlei. Uneori malul mocirlelor e mult-puţin sărat, atunci îl 
aflăm asociat cu Myosurus minimus şi Plantago tenuiflora (Bezdân, jud. 
Bâcs-Bodrog), 
Asocierea. Ca o plantă tipică a mocirlelor o găsim asociată cu Ranunculus 
aquatilis, uneori chiar şi cu R. sceleratus , pe margine cu Elatine alsinastrum. 
Tot prin asemenea mocirle creşte şi în vechiul regat d. e. la Comana la 
Padina lui Vasile (Valea Hotilovei) şi Buftea (Grecescu). Observ, că R. po¬ 
lyphyllus până acuma nu are nici o figură corespunzătoare, reală şi fidelă.* 
Toate planşele îl presintâ în starea lui terestră, când partea inferioară a 
tulpinei e vestită de nenumărate frunze sau cu alt cuvânt frunzele inferi¬ 
oare întocmesc o rosulă. Partea inferioară a tulpinei aflătoare sub rosula 
frunzelor şi cufundată în apă nu a fost desemnată în lungimea ei naturală. 
E de însemnat, că partea această cufundată în apă — are o lungime de 1—3 
dm. *şi e acoperită cu nenumărate frunze lung peţiotale (phyllodium) de 
5—10 cm. lungi şi la vârf cu o lamină sxurtă. Tot în capătul tulpinei 
subacvatice găsim nenumăratele rădăcini ale acestor plante. 
Ranunculus sceleratus L. . 
Provine de regulă prin şanţuri, locuri mlăştinoase. Planta aceasta 
otrăvitoare apare mai mult sporadic şi e răspândită numai în unele părţi 
ale ţării. Talia variază foarte mult dela 2 cm— 1/2 rn. Printre exemplarele 
pitice, — apar şi Myosurus minimus, ceeace. arată că solul în care trăeşte 
această plantă e mult puţin sărat. Se asociază uneori şi cu Ranunculus 
polyphyllus, de care diferă prin receptacolul cilindro-conic. ^ Din datele 
acestea conchidem, că-/?, sceleratus poate creşte uneori şi în sol mult- 
puţin sărat, dacă acela e destul de umed. 
*) Excepţiune face: Wald. Kit. Plani rar. Hung. 
