79 
ziduri. E frecventă pfc lângă drumuri de câmp mult-puţin inundate, pe 
lângă bălţi scurse. In locuri umede e verde, foarte ramificată, prin ochiuri 
sărate rămâne pitică şi puţin ramificată. Prin locuri nisipoase e mai rară. 
In Ardeal, în stare proaspătă se întrebuinţează pentru stârpirea stei- 
niţelor, având un miros foarte pătrunzător şi penetrant. Ar fi consult să 
se examineze planta aceasta şi din punct de vedere chimic. 
Lepidium Draba L. Ca plantă ruderală e foarte comună, pe marginea 
drumurilor. Trece şi pe locuri sărate, unde însă nu e statornică. In unele 
sărături din fosta Ungarie (Gakova, jud. Bâcs-Bodrog) provine ca var. 
Mcrodontum Borb. (foliis glabratis argutissime dentatis). 
Lepidium crassifolium W. K. 
In familia crucifrrelor sunt mai multe halofile. Intre acestea locul 
prim îl ocupă L. crassifolium, care se aseamănă foarte mult cu L. latifo- 
fc, obişnuită deasemenea cu săraturile. Ambele sunt perenale, au ţesuturi 
vânjoase, dese şi tari Fasciculii vasculari sunt împresuraţi cu ţesuturi me¬ 
canice tari. Mesophyllul e bine desvoîtat, Lepidium crassifolium nu posede 
ţesuturi acvatice şi îi lipsesc şi trichomele. Din punct de vedere morfologic 
însă diferenţa între ele e mai mare, după cum se vede din tablou: 
Lepidium crassifolium. 
Frunze groase, pieloase, întregi. 
Frunze radicale mult-puţin eliptice. 
Frunze tulpinale mijlocii lanceo- 
late, mai adeseori cu baza sagitată, 
amplexicaulă. 
Flori albe, proporţionat mărişoare. 
Silicule ovale, acute, glabre. 
Lepidium latifolium. 
Frunze mai puţin groase, sucu¬ 
lente, crenat serate. 
Frunze radicale ovale, lat-ovale. 
Frunze tulpinale mijlociilanceolat- 
ovale, fără bază sagitată. 
Fiori albe-verzii, mai mici. Sili¬ 
cule subrotunde, la vârf foarte pu¬ 
ţin emarginate, pubescente. 
Lepidium crassifolium W. K. e uşor de recunoscut după frunzele sale 
pieloase, groase pruinoase, cari diferă esenţial de acelea ale plantei Statice 
Gmelini , cu care se asociază adeseori. înfloreşte în luna Mai. Găsim însă 
exemplare înflorite chiar şi în luna Novembre. 
Condiţiunile telurice. Ca plantă halofilă escelentă, preferă locurile 
libere, ochiurile sărăturilor, unde nu e stânjenită de alte plante. Mult timp 
a fost considerată ca plantă caracteristică solurilor cu conţinut de C 0 3 Na 2 . 
Cercetările. noastre însă probează, că existenţa şi răspândirea ei e influin- 
jată de alţi factori şi nu într’atâta de calitatea sării. Studiile, ce le-am 
tăcut prin stepele sărate din centrul Ungariei, mi-au dat convingerea, că 
aceşti factori sunt mai mult umiditatea şi consistenţa solului. In soluri 
uşoare nisipoase, planta se desvoltă şi se răspândeşte mai bine decât în 
acele argi'oase, compacte, grele, (vezi şi Bernâtsky).*) Dar solurile nisi¬ 
poase sunt foarte, răspândite în şesul unguresc, cu toate acestea planta 
nu o găsim pretutindeni. De aci am conchis, că ea are nevoe şi de un 
oare care grad de umezeală. In unele părţi ale Ungariei Lepidium crassi- 
jolium creşte împreună cu Statice Gmelini. Prima e plantă, de primăvară, 
uitima mai mult de toamnă, cu toate acestea însă se potrivesc destul de 
me. Nu totaşa stă lucrul în România, unde pân’acum nu am găsit aceste 
a °uă plante la un loc. Cauza e, că Lepidium crassifolium nu are ţesuturi, 
car j su Porte, acea mare cantitate de umezeală, pe care o suportă 
tatice în unele părţi ale României, începând de primăvara până prin luna 
ulie, uneori până prin August (Fleaşca). In genere faptul, că în vechiul 
!) Dr. Bernâtsky: Ueber die Halophytenvegetation des Sodabodens im Ungari- 
bQnen Tieflande p. 193. An. Mus. nat. Hung. 1905 
