florirei depinde de umezeala din Aprilie; când luna aceasta e mai ploioasă, 
planta se desvoltă mai curând şi invers, când e mai secetoasă. îngheţurile 
timpurii, îi întârzie desvoîtarea, ba o răresc chiar. In ce priveşte culoarea, la 
început e verde, mai târziu devine roşietică. De regulă se iveşte prin păşuni 
prin ogaşele căruţelor, unde tapetul e mai rar. 
Condiţiunile telurice şi asociarea. 
Provine în abundenţă prin păşunile sărate, păscute şi umblate de 
gâşte. Gunoiul gâştelor influenţiază în bine desvoîtarea. De altfel gunoiul 
de galiţe mestecat cu apă îl folosesc şi grădinarii, pentru a trata florile 
aşezate în oale. Tratamentul acesta ii fac la 3-4 săptămâni odată. La 
Kovil (jud. Bâcs-Bodrog) în dosul cJaustrului sârbesc, am aflat-o în socie¬ 
tatea următoarelor plante (15 Mai 1910): Matricaria chamomilla, Trifolium 
parviflorum, Plantago tenuiflora, Lepidium ruderale, Festuca psetidovina in 
locurile mai ridicata Statice Gmelini şi Veronica acinifolia. La Bezdân pe 
marginea păşunilor sărate am aflat-o în societate cu Artemisia monogyna, 
Matricaria, Poa bulbosa, Bromus mollis, Trifolium parviflorum. Reese deci, 
că S. caespitosum Cav. preferă locurile ridicate de pe marginea săraturi¬ 
lor, cari au culoare albă şi formă de prispă. Cel mai credincios soţ îi 
este (esceptând Artemisia monogyna) Trifolium parviflorum. E interesant, 
că planta aceasta provine şi pe stânci calcaroase sau în crepătur.ile 
acelora, atât în România, cât şi în ţerile din jurul mărei Mediterane. In 
cazul acesta nu găsim nimic deosebit, până când nu cunoaştem şi alte 
plante, cari cresc atât pe sol calcaros, cât şi sărat (Scili a autumnalis , 
Lynosiris vulgaris etc.). 
Fam. Rosacee. 
Potentilla argentea L. Planta păşunilor şi a fânaţelor uscate, care 
provine chiar şi prin locuri mult-puţin sărate. La Cucuteni (10 Aug. 1910; 
o aflăm în societate cu Achillea collina, Artemisia monogyna. 
Pirus communis L. Face parte din arborii, cari pătrund mai adânc în 
sărături şi rezistă mai mult concentrării sărarilor. Comana (vechiul regat) 
şi Bezdân, Jugoslavia (jud. Bâcs-Bodrog). E mult ajutat la aceasta prin 
construcţia lui anatomică deosebită, lemnul tare, prin frunzele pieloase pe 
faţa superioară lucide, cari reflectă razele soarelui şi le fac astfel nevata- 
mătoare. Dintre pomi mai bine rezistă sărăturilor: Primus .armeniaca L. 
(Cais, zarzăr) şi Prunus communis (L) Fritsch. (migdal). 
Fam. Papilionacee. 
Trifolium ornithopodioides (L.) Sm. 
In Ungaria această plantă a fost descoperită de renumitul Simonkai 
L. El luând de bază statura mică şi florile albe ale plantei a cugetat, ca 
are de lucru cu o specie nouă, şi aşa a descris-o sub numirea de T pai- 
pusillum Simk. Astăzi însă ştim că planta descrisă de Simonkai nu e 
alta decât o sinonimă a plantei T. ornithopodioides. Are flori palid-rozacee, 
sau albe. Culoarea florilor depinde de compoziţia chimică a solului. 
Exemplarele, cari cresc în locuri mai sărate (ochiurile' sărăturilor) sau în 
sol puţin umed sunt scunde şi au corolă rozacee, pe când cele, cari cresc 
In locuri mai puţin sărate, pe lângă bălţi săraţe, au statură mai înaltă şi 
florile albe. Deci în soluri mai sărate, florile îşi pierd culoarea, devin 
albe, pe când sub influinţa acizilor devin rozacee. Observarea aceasta se 
