&3 
potriveşte cu experienţa plantelor cu flori albastre, cari ajungând în tere¬ 
nuri acide, devin rozacee (Ajuga genevensis in păduri bogate în humus, 
îşi schimbă culoarea florilor, cari devin rozacee din albastre). 
Prin stepele sărate ale Ungariei întâlnim adeseori o plantă, care se 
aseamănă cu trifoiul. Ea apare prin luna Mai, care dacă e prea ploioasă, 
apa de ploaie acoperă această plantă, încât nu i-se văd decât frunzele, cu 
formă obcordată. La aceasta contribue şi faptul că trifoiul acesta ocupă 
numai locurile mai joase. Printre frunzele acestui trifoiu întâlnim une~ori 
şi pe acelea ale speciei 7r. parviflorum cari sunt mai mari şi roş-macu- 
'late. Florile nu formează un glob în vârful tulpinei, ca la alte specii, ce 
sunt dispuse lateral; formând o inflorescenţă roşie sau albă constătătoare 
din 2-3 flori. Perioda de vegetaţie a acestei plante e foarte scurtă, 5-8 
săptămâni şi în timpul acesta înfloreşte şi produce fructe. Poate tocmai 
împrejurarea aceasta a contribuit ca ea să fie atât de puţin cunoscută. în¬ 
cepând cu jumătatea a doua a îunei Iunie, planta dispare şi abia o mai 
găsim în locuri umede, căci ei ii prieşte umezeala, fără de care e espusă 
peirei. Frunzele bazilare dispuse în rozetă se lăţesc mai întâi la pământ, 
înegresc, iar după coacerea fructelor pier cu desăvârşire. In partea a doua 
a Îunei Iulie numai întâlnim de loc această plantă, numai escepţionaî unele 
exemplare în ani ploioşi, când trăesc până prin Septembre (a. 1913, Ofutak 
jud. Râcs-Bodrog. Nu e eschis însă, ca în asemenea cazuri, exemplarele 
să fie produsul germinării seminţelor din acel an. E probabil, că timpul 
ploios şi animalele contribue într’o măsură oarecare la răspândirea acestor 
seminţe, cari se leagă de picioarele animalelor cu tina deodată. 
Asociarea. Plantele însoţitoare depind de umezeala solului. Cele mai 
comune sunt: Plantago tenuiflora, Rannnculus lateriflorus, Trifolium parvi- 
florum, Nasturtium Kerneri şi Cerastium anomalum Prin locuri puţin băl- 
toase (Also-Kobol, 15 Mai 1910) modul de succedare al plantelor e urmă¬ 
torul: I. centrul bălţii: Heleocharis palustris, 2. In afară: Ranunculns la¬ 
teriflorus amestecat cu Trifolium ornithopodioides, 3. Trifolium ornithopo- 
ciioides amestecat cu Nasturtium Kerneri, Trifolium parviflorwn, Veronica 
acinifolia, Myosurus minimus (uscat) Matricaria chamomilia. Rezultă, că în 
pâşunele umede sărate, Trifolium ormithopodioides provine mai des aso¬ 
ciat cu Nasturtium Kerneri, Rannnculus lateriflorus şi Plantago tenuiflora, 
mr în păşunile ceva mai uscate îl întâlnim în societate cu Trifolium par - 
vl florum. Notez, că la descoperiree acestei plante în şesul dintre Dunăre 
Şi Tisa, mi-a servit ca călăuză indispenzabilă Nasturtium Kerneri Menyh. 
care atrage^ atenţiunea din depărtare, prin florile sale galbene. De regulă 
j-am aflat în apropierea acestuia, şi numai escepţionaî lipseşte din socie¬ 
tatea lui atunci, când solul e prea umed, adecă mai puţin sărat, sau iarba 
e Prea deasă. 
Condiţiunile telurice . Preferă terenurile argiloase, grase, argilo-humoase, 
oar sărate. Numai acolo creşte, unde solul e destul de umed, unde con- 
mţiunea aceasta lipseşte, acolo nu se sporeşte şi nici nu trăeşte mult timp. 
Ocoleşte fânaţele sărate, unde tapetul de regulă e foarte des De aici ur¬ 
mează mai departe, că locurile umbrite şi îndesuite nu-i convin. Umbra 
0 caută numai când căldura e prea mare, pentru ca plantele mai înalte să 
° scutească de uscare. 
Trifolium subterraneum L. Şi-a primit numirea specifică dela fructele 
cufundate in pământ unde se şi coc. Planta aceasta rară şi interesantă, 
?[ e ^ e .chiar şi prin păşunile puţin sărate, însă foarte uscate din centrul 
Ungariei (Chottek puszta şi Also-Kab61, jud. Bâcs-Bodrog). In România e 
ae tot rară; e cunoscută până acum numai pe insula Şerpilor (Calafatean). 
