Două plante indigene ale României. 
De AL. BORZA. 
Sarothamnus Scoparlus (L.) Wimm. în Transllvanla e 
Acest arbust frumos din familia Leguminoaselor a figurat până acum 
printre plantele, a căror prezenţă în Transilvania n’ş fost cu certitudine 
constatată. Schur 1 ) o indică ce-i drept din Ardeal, dar nu aminteşte nici 
o localitate, ci dă numai fraza stereotipică: «An Waîdrăndern, in Gebiischen 
der Bergregîon. ]un.-Aug.», a cărei veracitate este îndoelnică după expe¬ 
rienţele ce le avem în privinţa acestui autor, L. Simonkai n’a verificat 
această afirmaţie în baza herbarului original a lui Schur din Lemberg. 
M.Fuss 2 ) indică Sarothamnus Scoparius dela Crasna şi Şimleul-Silvaniei, 
după datele lui Baumgar ten 3 ), aşadară afară de graniţele Ardealului istoric. 
Simonkai 4 ) pune această plantă sub t printre plantele ce obvin nu¬ 
mai cultivate, făcând menţiune de staţiunea ei din ţinutul învecinat al 
Aradului, la Şoborşin, după H e u f î e 1 (Verh. Zool Bot. Ges. VIII, p. 84). în 
monografia sa floristică a Aradului 5 ) dă amănunte cu privire la staţiunea 
plantei Sarothamnus la Şoborşin, Troiaş şi Valea Neagră, unde o crede 
cultivată pentru legarea coastelor ce uşor se surpă şi pentru hrana iepu¬ 
rilor de casă. 
Asche.rson şi Graebner 6 ) afirmă categoric, că în Bucovina şi 
Transilvania lipseşte Sarothamnus Scoparius, *acest element atlantic şi 
mediteran al florei, europeice, a cărei prezenţă în Rusia de nord şi centrală 
este problematică după aceiaşi autori, care bineînţeles n’au putut avea 
cunoştinţă nici despre descoperirea lui P. En cules cu 1 ), constatând 
această plantă în. crânguri lângă pădurea Nemţianca la Tecuci, calea ce 
duce spre Cosmeşti. 
După toate acestea nu poate îi lipsită de importanţă phytogeografică 
descoperirea plantei Sarothamnus Scoparius în inima Transilvaniei, în 
Valea Gălzii, între Galda de sus şi Intregalde, jud. Alba inferioară. Am 
9ăsit*o la 6 Iunie 1915, când era în plină floare, împodobind cu galbenul 
m strălucit margenea de pădure la poalele stâncilor calcare abrupte. 
Aici se găseşte în mare număr de exemplare, alcătuind o asociaţie 
adevărată, un desiş greu de străbătut, un stat de om de înalt. Departe 
de locuinţe omeneşti, are toate aparenţele spontaneităţii. 
9 Enumeratio Plantarum Transsiivaniae (1866) p. 143. 
) Flora Transilvaniae Excursoria (1866) p. 148. 
) Enumeratio Florae Magni Principatus Transsiivaniae (1812) t. II, p. 319. 
) Enumeratio Florae Transsilvanicae (1866) p. 168. 
2 Aradmegye es Aradvâros novenyvilâga— Flora Comitatus et urbis Arad (1893) p 73. 
) Synopsis der Mitteleuropăischen Flora, t. VI, pars II, p. 290 (1906— 1910). 
N) Grecescu, Supl. la Conspectul Plorei României (1909) p. 43, 
