86 
Foliolele plantei noastre sunt emargînate. florile mari, aproape 
de 3 cm. o apropie de forma B . gvandiflovus Aschers. u. Graebn. 
Syn. VI. 2. 291 p. (1907), care pare a fi rară în stare spontană. Pământul 
bun, udat de Valea Gălzii explică în deajuns origina acestei forme exu¬ 
berante. De aci înainte va trebui deci introdus Sarothamnus Scoparius 
între cetăţenii florei ardelene. 
Iar hotarul de răsărit al ariei sale va trebui extins asupra Carpaţilor 
şi Subcarpaţilor româneşti, îndreptând datele din literatură în acest sens. 
Spiraea salicifolia L., o plantă indigenă. 
Spiraea salicifolia este o plantă, a cărei indigenat la noi, dar 
chiar şi în Europa centrală şi Rusia europeică a fost trasă adesea la 
îndoială. 
Din Transilvania Baumgarten o aminteşte pentru prima oară 
(Enum. II, p. 44) dela Ditrău în Secuime, iar Fuss transcrie acest dat 
în Flora sa excursorie (FI. Transs. p. 138). Schur în a sa «Enumaratio 
Plant. Transsilv.« p. 131 o enumeră ca provenind în locuri mlăştinoase, 
turbării, râturi umede, etc. din regiunea inferioară şi montană, fără ca să 
indice numiri de localităţi. Autorul ultimei flore critice transilvane, Sn 
monkai, şterge din flora Ardealului această plantă, arătând credinţa sa, 
că ea nu provine spontană la noi, ci poate scăpând din cultură, ca o 
plantă adventivă. 
Această rectificare a făcut-o S i m o n k a i nu atât în baza unei cer¬ 
cetări proprii, ci mai vârtos sub influenţa datelor literare ale lui Koppen 
şi alţii, care trag la îndoială indigenatul şi autohtonia acestei plante în 
întreagă Europa, ci cred, că din patria ei originară: America de Nord şi 
Siberia a fost întrodusă mai întâi în grădinile din Europa şi de aci a 
scăpat şi s’a sălbătecit complect 
în acelaş timp s’au ridicat însă botanişti de seamă, care apărau in¬ 
digenatul acestei plante chiar în Austria de jos şi sus (Beck), Boemia 
şi Moravia (Celakovsky, Oborny). în frumoasa sa lucrare «Bie 
Pflanzendecke Osterreich-Ungarns», apărută la 1916, Hayek vorbeşte 
chiar de formaţiuni vegetale naturale de Spiraea salicifolia din Boemia. 
Tot aşa dendrologuî Schneider îşi exprimă bănuiala în cunoscuta 
sa Laubholzkunde, t, II. p 481, că totuşi pare a fi o plantă indigenă în 
Europa, găsindu-se în Transilvania. 
Această bănuială este acum confirmată de dl profesor E. Nyărâdy, 
care a găsit de curând această plantă în mai multe locuri în judeţul Ciuc, 
între împrejurări, care exchid probabilitatea întroducerii acestei plante 
prin mâna omenească, ci ne-o prezintă ca un element străvechiu al florei 
noastre, venit aci din centrul de răspândire aziatic prin mijlocirea facto- 
rîlor şi agenţilor naturali, care contribue la răspândirea plantelor şi * a 
lărgirea ariilor, în cazul plantei noastre: paserile. 
