102 
Melitotus dentatus W. et K. E cunoscut ca o specie a sărâturilor, 
unde provine în locuri umede (Măcin, balta Igliţa). Probabil că însuşirea 
de adaptare locurilor salifere, au împrumutat-o chiar şi speciile marco-* 
mune ale genului Melilotus. Aşa observăm, că Melilotus albuş e destul de 
frecvent pe marginea mării, chiar şi pe nisipul mult-puţin umed-sărat 
(Constanţa). 1 
Lotus siliquosus L. (Tetragonolobus siliquosus Roth.). Provine pe 
marginea mocirlelor, pe lângă şanţuri şi livezi cam umede. Cu toate, că 
nici un izvor literar, dintre câte îmi stau la dispoziţie, nu face amintire, că 
planta aceasta ar vegeta şi în locuri sărate, totuşi am observat-o atât în 
Ungaria centrală cât şi în părţile ardelene Gherla, Heşdate) pe marginea 
locurilor sărate, ba uneori îl aflăm asociat chiar şi cu Aster pannonicus. 
Lotus tennuifolius L. E o plantă care împodobeşte câmpiile sărate 
din mijlocul verei, şi până toamna târziu, când abia ici-colea mai găsim 
câte o floare. Evită locurile de tot goale (ochiurile) prea mult sărate şi 
umede. Preferă terenurile mai puţin sărate şi ceva mai ridicate; întâlnim 
chiar şi în terenuri puţin inundate (Piscu). 
Lotus gracilis W. K, (L. angustissimus L). II putem distinge uşor de 
precendentui prin statura lui gracilă cu flori mici în număr de 1 ( 2) şi 
prin faptul, că întreaga plantă e lung păroasă. Statura şi-o schimbă după 
mediul în care trăeşte. Aşa în locurile mai libere, în depresiuni, sau în 
ochiuri sărate are o statură destul de robustă, e ramificat, mic şi mult- 
puţin repent. Plantele însoţitoare lipsesc aproape, întâlnim numai pe Ma- 
tricarla chamomilla şi Hordeum Gussoneanum (Deronya, 5 Mai 1910*. In 
Dobrogea în depresiunea sărată dela Taiiverde, unde e mai răspândit, îl 
întâlnim asociat cu Lepturus pannonicus şi Trifolum parviflorum, mai rar 
cu Planiago tenuiflora, care se află pe fundul depresiunii. E de însemnat, 
că aici Lotus gracilis se estinde şi mai departe de depresiune în terenuri 
calcaroase (însă în depresiunile puţin sărate, provine mai copios). Statura 
gracilă şi-o conservă cu deosebire în terenuri mai umede, binecrescute cu 
tapet des Deronya în societate cu Festuca . Myosurus şi Trifolium minus 
etc.), unde o copleşesc plantele însoţitoare cu vegetaţie mai viguroasă. 
Preferă locurile espuse soarelui, libere, dar destul de umede. O plantă 
atât de gracilă în alte împrejurări nici nu ar putea trăi. Condiţiunile de 
trai şi-le găseşte în depresiunile mult-puţin sărate şi în terenuri calcaroase 
însă puţin mai joase, unde în timpul primăverei mai află încă atâta ume¬ 
zeală, de câtă are nevoe pentru germinare şi căldura solară necesară 
pentru desvoltare. Solurile în cari vegetează Lotus gracilis sunt fărămicioase, 
dar cu conţinut suficient de argilă, pentru-ca apa de ploaie să nu se 
scurgă înainte de a fi disolvat sărurile de cari planta are nevoe. Plantele 
fiind puţin numâroase au întotdeauna şi soare în deajuns. Ocoleşte Jocu¬ 
rile cu tapet des, umbrite şi foarte umede, aceasta e cauza, că lipseşte în 
unete părţi ale ţării. Nu-i convin anii ploioşi, dar nici prea secetoşi. In 
România era mai răspândită odinioară, se vede însă, că locurile de pro¬ 
venienţă nu au putut satisface cerinţelor acestei gingaşe flori. O conside¬ 
răm deri ca o plantă a locurilor subsalse, de scurtă durată, care preferă 
foarte mult păşunile libere espuse soarelui. 
Glycyrrhiza echinata W. K. 
Speciile genului Glycyrrhiza sunt comune prin fânaţele umede din 
regiunea Danubială. Una dintre ele o găsim şi în terenuri subsalse, Ia Buzeu 
SPre ^ angu; Cotorca mare în Ialomiţa (Grecescu, Supî. Consp. fl. Rom, 
