104 
Grădiştea spre Comana, unde se asociază cu Trifolium fraglferum, nu era 
încă înflorit la 2 August; la Cucuteni 1’arn aflat în 10 August în floare în des- 
voltare l-am găsit şi între Măcin şi Greci, unde era asociat cu Crypsis şi 
Triticum rigidum . în Ungaria se asociază uneori cu Scilla autumnalii (Bacsordas). 
Peucedanum officinale L. 
E o plantă caracteristică locurilor sărate, ce se estind printre pădurile din 
cursul Dunării (Ungaria Bezdănj. Desvoltarea ei se aseamănă cu a-plantei 
Aster canus. Tulpina şi frunzele se desvoltă la ambele şi anume în luna Mai. 
Se cosesc în Iunie, iar la finea lunei August înfloresc din nou. Ambele 
urmăresc marginea pădurilor, preferând locurile puţin umbrite. 
Peucedanum alsaticum L. E foarte comun prin locuri umede, prin livezi, 
tufişuri. Uneori provine chiar şi pe marginea păşunilor sărate (Comana) 
Peucedanum latifolium M. B. De regulă prin livezi şi fânaţe puţin 
sărate dar umede. E destul de frecvent între Comana şi Grădişte. Tot în 
locuri sărate provine şi în Ardeal; aşa la Apahida jud. Cojocna) unde se 
asociază cu Plantago Cornuţi. 
Fam. Primulaeee. 
Samolus Valerandi L. Plantele din familia Primulaceeîor sunt în mare 
parte plante de munte. Cu toate acestea găsim unele specii, cari fac parte 
din vegetaţia ruderală (Anagallis) sau din cea uliginoasă ( Lysimachia<); ace¬ 
steia din urmă îi aparţine şi S. Valerandi $ care creşte prin locuri mlăştinoase, 
stufuri de bălţi; suportă o cantitate destul de însemnată de sare, de aceea 
o găsim chiar şi pe marginea lacurilor sărate: ca d e. la Mamaia. La Med- 
jidia am întâlnit-o pe marginea stufurilor de Bolboschoenus maritimus. 
Fam. Plumbaginacee. 
Genul Statice e bine representat în România. Speciile se grupează după 
terenurile în cari vegetează: în specii, cari preferă terenuri umede, în specii 
cari iubesc terenuri pietroase, fânaţe aride etc. Prima grupare întruneşte o. 
Limonium , ‘S. Gmelini, S. caspla. Grupei a doua aparţin S. tatarica, S . Besse- 
riana, S. latifoiia. Pe cele din grupa a doua, fiind mai mult .plante xerofile, 
nu le vom trata. Ne vom ocupa însă de grupa primă, în care găsim chiar şi 
specii halofile, ca atare considerăm pe S. Gmelini şi S. caspla -. 
Statice Gmelini Wi 11 d. Are o rădăcină groasă, puternică, care^poate 
Străbate chiar şi solurile argiloase. Cu ajutorul ei planta poate suporta atât căl¬ 
dură cea mare de peste vară cât şi gerul de iarnă. în lupta aceasta o secun- 
dează frunzele sale late, groase, pieloase, A mult-puţin iernatice şi după cari 
putem distinge planta cu uşurinţa oricând. înfloreşte la începutul lunei Iulie, 
dar în massă o găsim abia către finea lunei şi începutul lunei August Unele 
exemplare înfloresc chiar şi în Iunie. în timpul înfloririi împrumută câmpului 
P culoare liliachie frumoasă. Mai bine se desvoltă în păşuni, unde ocupă 
adeseori teritorii estinse, sufocând alte plante şi făcând alianţă numai cu 
Obione, care încă suportă umezeala destul de bine (Fleaşca). S. Gmelini 
însă j se comportă în mod diferit faţă cu umezeala în terenuri ne înierbate, . 
libe re o suportă mai bine, decât în cele înierbate. Această împrejurare e 
a-se atribui referinţelor de încălzire ale solului. Terenurile neînierbate sunt 
încălzite direct de soare, încât evaporaţia apei e mai intensă, d ecât în cele 
inerbate, unde planta, tocmai pentru motivul acesta ocupă punctele mai 
ridicate (Târgu Frumos, Cotnari). ; .. : . 
