108 
celorlalte halofile îşi schimbă statura şi frunzele. In soluri nisipoase dă indivizi 
puternici d. e. în Ungaria, la Palics, am găsit exemplare înalte de I m. 
Altele au frunze de 1—1*/ 2 cm. late, pe margini dinţate, ca d. e. pe marginea 
sinului Razem, la Divinjia etc. Forma tipica e „foliis glabris integerrimis", 
Asemenea exemplare întâlnim prin stepele deîa Buzeu pe Călmăţiu (Fleaşca)* 
Plantago sibirica Poir. Cea mai însemnată specie halofilă dintre speciile 
de Plantago cu frunze late. In floreşte prin Mai când e uşor de recunoscut 
după florile-i albe — arginţii, frunzele şi tulpina alb — păroase. Capsule cu 
4—8 seminţe In vechiul regat provine cu deosebire prin săraturile argiloase 
groase, mai puţin nisipoase, uneori chiar şi în cele nisipoase. Localităţile în 
cari s’a găsit sunt următoarele: Alvia Şiretului, pela Măgureni în Tecuci, 
Piatra, Podul-Iloaei pe Bahlui (Grecescu . 
In floare, posibil în a doua înflorire, se asociază cu Statice Gmeiini, 
Podospermum (Centrul Ungariei; jud. Bdkds, la Bdkdscsaba 19. August 1916>, 
iar locurile mai ridicate 1 ) le ocupă Artemisia monogyna , pe când pâlcurile 
mai verzi ale fânaţelor sărate de aici se compun din Lotus tenuifolius, Lactuca 
saligna , Heleocharis palustris, Taraxacum leptocephalum; unde se răresc 
plantele întâlnim Plantago maritima , iar pe margini creşte Crepis setosa. Ici 
colea pe câmpul întins se observă şi câţiva peri sălbateci îmbătrâniţi. O mai 
găsim în societatea următoarelor plante (în Ungaria : Iris subbarbata Jod, 
Ornithogalum tenuifolium, Ranunculas pedatus , Podospermum Jaquinianum. 
In părţile ardelene e înlocuit cu P. Sthwarzenbergiana Schur, care diferă 
de precedentul prin capsula 4 spermă şi prin bracteele mai mari: Turda etc. 
(vezi „Flora Romaniae exsiccata", No. 82 . 
Plantago Ianceolata L. Se apropie foarte mult de sărăturile uscate, iar 
în împrejurări favorabile trece chiar pe dânsele, când î-şi schimbă însă portul, 
devine mai mică, capituli mai globoşi şi cu mult mai mici. 
Plantago major L. Specia aceasta provine destul de des în locurile 
sărate, mai umede pe lângă bălţi etc., ba adeseori o găsim asociată cu Plan¬ 
tago Comuti (în Ardeal la Apahida). Asemenea exemplare se şi aseamănă 
foarte mult cu această specie. La noi ele poartă numirea de P. major L. B. 
sinuata G rece seu [P. latifolia sinuata Bauh. : pinax p. 189 (1761). P. 
s'nuata Lamj şl după Grecescu au următoarele însuşiri: „Frunze mari 
erecte, groase, lung peţiolate, denticulate mai ales spre bază sau chiar in- 
cise-lobate; scapii robuşti, erecţi, trec peste 30 cm. lungime. Spicele foarte 
dense, cilindracee întrec bine nivelul foilor". Locuri joase şi cam saline. Se- 
verin spre Schela-Cladovei, Galaţi spre Brateşti, Constanţa pe la tăbăcăria 
de Anadalchioi. 
Plantago Comuti Gouan. Face parte din grupa acelor plante rari, cari 
lipsesc în şesul cel mare al Ungariei. Cu atât mai răspândită e în Ardeal. 
După forma frunzelor se aseamănă foarte mult cu plantele de baltă, cu de¬ 
osebire cu tipul Alismao Preferă terenuri umede. In Ardeaî provine asociat cu 
Triglochin maritimum, Magosmort şi Nimigia-Ungurească, (intre jud. Solnoc 
Dobâsa, şi^ Bistriţa-Năsăud) sau cu Statice Gmeiini (Mintiul-Românesc 
Bistriţa-Năsăud'». In regat o întâlnim mai mult în terenuri nisipoase pe litoralul 
Mării Negre,^ la Constanţa, spre Tâbăcărie, spre Mamaia, lacul Techirghiol. 
La Cotorca în Ialomiţa ocupă terenuri argiloase. 
.. .h Locurile ridicate cu câţiva centimetri din împrejurimile acestea poartă două 
numiri, „szekpad" (bancă sau prispa de loc sărat), când riuicatura e lungă, iar când e 
scurta poarta numirea numai de „szek“ (scauţO. - • ■- - 
