1!0 
stricta, Cerastiam semidecandrum, Poa angustifolia, (în desvoltare), Vicia 
lathyroides, Ornithogalam tenuifolium. Toamna tot aici creşte şi Peuctdaman 
officinale , Polentitla Tormentilla, Centanriwn nmbellatum , Odontites rubra. 
Tot primăvara în terenuri umede îl aflăm asociat cu Alopecurus pratensis, 
iar toamna tot aici creşte şi se asociază cu Gypsophila muralis, Inulă bri- 
tannica şi Cirsiutn brachycephalum Exemplarele, cari cresc în locuri umede 
au frunze late, iar acelea cari cresc în locuri uscate au frunze înguste. In 
trenuri mai sărate are flori albe f. albiflorus Prod. Prin fânaţele acestea in¬ 
teresante provine uneori asociat cu Aster pannonicus 16 Ociombre, când 
îl putem distinge uşor de acesta, prin papusul lui murdar-alb (la pan¬ 
nonicus papusul e alb curat). 
Rezumând cele spuse vedem, că Aster canus vegetează mai bine în terenuri 
mai uscate, puţin sărate, pe marginea pădurilor sau chiar şi în terenuri mai umede, 
însă cu condiţia, .ca ele să fie puţin sărate. înconjură numai terenurile compacte 
uscate şi cu un conţinut prea mare de sare. 
Aster pannonicus Jacq (A* Tripolium L.h Cel mai comun Aster, care 
provine în terenuri umede-sârate e Aster vannonicus. înfloreşte uneori^ deja 
prin luna Mai, când unii îl numesc A. depressus. In massă înfloreşte însă prin 
luna Septembre, când datorită florilor sale, împrumută câmpiilor o coloare 
albastră. înconjură mocirlele şi bălţile permanente şi provine mai mult numai 
pe marginea acelora. Am găsit vreo câteva exemplare şi prin trestişuri; acestea 
erau mai lungi ca de obicei (de 2 m.), aveau frunzele mai late, şi florile mai mici. 
Asociarea. Plantele însoţitoare sunt variate, deoarece Aster pannoti cus 
e o plantă, care provine în medii foarte diferite, ca: în sărături puţin uscate, 
mai umede, puţin umede etc., în locuri înerbate, sau mai puţin înerbate etc. 
In massă mai mare îl întâlnim însă pe marginea fânaţelor sărate sau, pe marginea 
trestişurilor şi a locurilor crescute cu Bolboschoenus maritimus. Prefera terenuri 
puţin înerbate, deşi cositul dintâi răreşte foarte mult plantele acelea, cari îl stân¬ 
jenesc în desvoltare. 
LaCucuteni 10 August)îl aflăm în societate cu Bolboschoenus maritimus, 
dar e probabil, că nu-i convine umezeala cea mare, căci începe. a-se separa 
de acesta. Tot aici în dosul gărei îl întâlnim cu Beckmannia şi Air o pis. un 
Dobrogea la M ă c i n în Valea-Slatina se asociază cu Sălicornia herbacea. 
E răspândit şi în alte părţi ale ţării. 
Itiula britannica L. Apare în păşuni şi fânaţe umede, în locurile ultime 
după cositul dintâi e foarte copios 
Pulicaria vulgaris L. Preferă terenuri sărate, libere umblate de vite, joase, 
cari sunt uscate peste vară, dar în cari găsim oricând câteva exemplare de 
Mentha Pulegium, Pulicaria vulgaris. In unele părţi ale României provine 
chiar şi în săraturile adevărate, d. e. la FI ea şea o întâlnim asociată cu 
Pantago tenuifolia , Lepturus pannonicus . 
Achillea setacea W. K. Din păşunile uscate trece şi pe sărăturile apropiate. 
Achillea asolenifolia Went O putem cunoaşte uşor după florih sale 
roşii. Cu toate că în centrul Ungariei e foarte comună, cu deosebire prin locurile 
nisipoase garate în România e mult mai rară iComana spre Grădiştea ae- 
alungul căii ferate,j Grecescu a găsit-o în mai multe locuri, chiar şi pe coastele 
dealurilor, eu cred însă, că exemplarele lui Grecescu vor aparţine în mare parte 
variaţiunei A. mdlefolium var. tenuis Schur, care încă are flori rozacee sau 
chiar roşii Ce priveşte coloarea florilor ce se schimbă după sol, s. e. în soluri 
sarate dar nisipoase florile sunt rozacee, pecând în soluri sărate dar argiloase 
ele sunt albe sau spălăcite. 
