83 
A mi továbbá a kénoldatban előforduló globulitcsoportokat 
(margant-ük) illeti, ezekről épp oly joggal állíthatjuk, hogy 
cseppfolyósak, mint a globulitokról, melyekből állanak. Már 
azon udvarok is, melyek ezen golyócsoportokat körülveszik, arra 
mutatnak, hogy a legközelebb fekvő tekéeskék a csoportokban 
levő nagyobb tekék növekedésére kellettek. 
A kénoldatbnn észlelhető longulitok végre kétfélék, vagy 
olyanak, melyek a fényt sarkítják és a jegőczöktől csak kicsiny¬ 
ségük és határozatlan körülvonalozásnlc által különböznek. Vagy 
olyanak, melyek az előbbiekhez ugyan hasonlók, de a fényt 
nem sarkítják, kevésbé hegyesek, és gömbölyiis alakokból 
összetévék. 
Oly véghetetlen sokfélék ezen tünemények, melyek kén¬ 
es canadabalzsam oldatokkal tett kísérleteknél észlelhetők, 
hogy azokat kimeríteni nem is lehet. Magam is valami 20 féle 
arányban kevertem össze az említett két oldatot, mindannyi¬ 
szor más volt a jegőczödési folyamat, és annak eredménye ; mi 
kétségtelenül bizonyítja, mily nagy befolyása vau a folyó alap¬ 
anyagnak (közeg) a jegőczödési folyamatra. 
Az eddigi tapasztalatokat összevetve, mondhatjuk, hogy a 
cristallit név gyakorlati szempontból más anyagoknál elfogad¬ 
ható, anélkül azonban, hogy e szóhoz oly fogalom köttessék, 
mely egy közbenső állapotot mintegy átmenetet az amorph és 
jegőczös állapot közt fejez ki. Maga Vogelsang is mondja, 
hogy a külső határok tökéletlensége nem elég “annak eldön¬ 
tésére, vájjon az észlelt anyag kristály-e vagy cristallit. Weisz E. 
a régi válaszvonalat az amorph és jegőczös állapot között még 
a cristallitoknál is fentarthatónak véli. Szerinte a globulitok, 
és longulitok a legtöbb esetben amorph képződmények, de 
némely longulit valódi kristálynak fog bebizonynlni, különösen 
ha a fényt kettősen töri. TJgy látszik, hogy a természetben az 
amorph állapotról a jegőczösre fokozatos átmenet nem létezik, 
hanem hogy ez hirtelen, lüktetve történik; a miért is nem való¬ 
színű, hogy közbenső állapotok léteznének. Meg kell vallanunk 
azonban, hogy eddigi tapasztalataink ez irányban- nem elég 
számosak biztos következtetésekre, és hogy a Vogelsang -léle 
kristallit-ok természetének kipuhatolására még több kísérletet 
kell tenni ilyen gátló közegben megszilárduló anyagokkal. 
Még egy a maga nemében egyetlen igen érdekes jegőezö- 
dési tüneményt akarok e helyt leírni, melyet Frankenheim * *) a gór- 
*) Ann. 40. köt. 
*) 1871-ben megjelent a „sur les cristallites" cszimü munkának a 
folytatása, melyben Vogelsang Weiss ellenvetéseire röviden felel. Minde¬ 
nek előtt állítja, hogy ama átlátszó golyók szilárd kénből állanak. Mert, 
azt mondja, midőn három éves preparátumaimban a kén golyókat tűveí 
