1\ 2 
Minket ez alkalommal a tereptan első része érdekel 
csak, mert tulajdonképen ez a helyszinrajz (topographia) 
tudománya. 
A tereptan, ha a tudomány nevét megérdemelni 
akarja, nem szoritkozhatik az idomok elősorolására és 
azoknak elnevezésére, hanem akarva, nem akarva arra 
vezettetik, hogy az erőket vizsgálja, melyek földszintink 
idomainak képződésénél tevékenységben voltak, azokat 
módositották és azokon még most is rágódnak. 
Ez azon kapocs, mely a tereptant a földtannal egye¬ 
síti, ez azon forrás, melyből mindkét tudomány egyaránt 
meríteni kénytelen. 
Ha akár a földkéreg belsejét, akár annak külső 
alakját tekintjük, csak kétféle erőket találunk, melyek 
annak alakulásánál működtek: belsőket , melyek belölrűl 
kifelé hatottak, és külsőket , melyek a felületre hatva, azt 
az idők folyama alatt változtatták és módosították. 
A belső erők a vulkáni hatásokra szorítkoznak. 
A külsők a víz és a légköri tényezők működéséből 
állanak. 
Felesleges volna e helyen a vulkáni erők műkö¬ 
déséről részletesen szóllani, ezen tárgy földtani könyveink¬ 
ben kimerítően iratik le és mindnyájunk előtt ismeretes. 
Azonban a viz rontó és építő hatása a földtani könyvek¬ 
ben nincsen kellőleg kimerítve, tereptanaink még többet 
hoznak ezen tárgyról, de csak egyes adatokat közölnek, 
elveket is felállítanak ugyan, de a viz hatásának elméle¬ 
tét nem fejtik ki elegendőképen és ez még kimive- 
lésre vár. 
A viz azonkívül, hogy vegyi hatást gyakorol és 
sok anyagot felold, eröműtanilag . háromféleképpen hat. 
Fölülről lefelé folyva lemosást okoz, oldalban hatva oldal¬ 
mosást gyakorol és keringő irányban mozogva a viz fene¬ 
kére hat és mélyedéseket váj. 
Ezen rontó hatások mindig építéssel vannak össze¬ 
kötve, mert a viz csak sebességéhez aránylagosan hord¬ 
hatja el a tárgyakat; mihelyest ereje fogy, a magával 
hordott tárgyak a fenékre leülepedni és lerakódni fognak. 
Csak kevés hegy van, mely valaha viz alatt nem 
létezett volna és oldalmosásnak és fenékimosásnak kitéve 
nem lett volna, egy sincs, melynek felületén a lemosás 
nem gyakorolta volna rágódását. 
A tereptan ezen okból különösen ezen erőre forditá 
figyelmét, és némelykor, különösen ha a szerző Werner 
