tó 5 
mészkövei képezik. Ide tartozik a Kovács leleményei 
által ismeretessé lett nagyvázsonyi mészkő. 
Az Arc. Studeri fedőjében végre a Cer. Reitzi szintje 
mutatkozik, melylyel tehát az alsó- és felső Trias közti 
határ rétegeket értük el. Ezt előre bocsájtván, nyomozzuk 
most a Cer. Balatonicus felléptét az egyes szintekben. 
Már 1869-ben akadtam Vörös-Berény mellett, a 
megyehegyi-dolomitban, egy Ammon. tekervény töredé¬ 
kére, mely külsőleg igen is hasonlit Amm. Carinthiacus 
Mojs-hez. Ezen töredék szorgalmasb vizsgálás mellett 
azonban tisztán mutatja, hogy a bordák a marginálgöm- 
böktől rézsut előre még a hasrész felé folytatódnak, s igy 
Cer. Balatonicushoz még közelebb áll. 
Hasrészének kiszabaditását azonban a kőzet minő¬ 
sége nem engedvén, e darabot a Bakony trias-területéről 
irt értekezésemben még mint Amm. cfr. Balatonicus sorol¬ 
tam fel. 
E szintből azonban ezen Ammonitot eddig csak 
egyetlen egy példányban birom s úgy látszik tehát, hogy 
még nagyon is ritka. Mélyebb szintből, mint melyet a 
megyéhcgyi-dólomit képvisel, eddig pedig nem ismerem. 
A következő lerakodást, hol a Cer. Balatonicus bizton 
előfordul, a köveskállai brachiopodadús kőzet képezi, hol 
a Rhyncíionélla decurtata szintjének kőzetéből szintén egy 
töredékben kivájtam. Ezen szintben is azonban csak igen 
ritkán fordulhat elé, mert kutatásaink daczára, a brachi¬ 
opodadús kőzetből csak az említett egyetlen darabot kap¬ 
hattam. 
Előfordul azonban Köveskállán a brachyopodadús 
darabokkal egy más, az előbbiektől már petrographiailag 
egészen eltérő kőzet, melyben Cer. Balatonicus gyakrab¬ 
ban fordul elé. Ha e két, itt egymással heverő kőzetet 
tekintjük, mindjárt tisztába jövünk az iránt, hogy e két 
kőzet eredeti szintje közt szintkülönbség uralkodik, de 
milyen, az mint mondám, közvetlen észlelés által nem 
állapítható meg. Ha azonban tekintetbe vészük a palae- 
onthologiai hatányokat, úgy ez mégis sikerül, legalább 
igen nagy valószínűséggel. 
A köveskállai, avagy Rhynch. decurtata szintjére, mint 
emlitém, az Arc. Studeri mészkövei következnek. Ezen 
szint biztos képviselőiben a Cer. Balatonicust eddig azon¬ 
ban nem ismerem. Éppen úgy nem ismerem már továbbá 
a Cer Reitzi szintjéből. 
Magában a Cer. Balatonicus főfekhelyét képező kő¬ 
zetben eléfordultak: egy fiatal Spirif. Mentseli, egy kis 
