213 
hosszasággal bírt; fekvése nyugatkeleti volt. A másik 
töredékeiből látszott, hogy átmérője legalább 4 m. lehe¬ 
tett. Ezek látszólagosan nem jöhettek messziről azon 
helyre, hol jelenleg fekszenek, miután héjuk jól lévén 
megtartva, és szomszédságukban a legkisebb ágak ma¬ 
radványai láthatók. 
Mind a felfedezett fák hosszában feküdtek, és sok 
a kövülés után eltöretett, még pedig látszólagosan azon 
rétegek helyváltoztatása által, melyekben betelepülve 
voltak. 
A fák nagyobb része észak-déli irányban fekszik, 
alkalmasint azon folyam irányában, mely befedte ezeket 
vulcanicus anyaggal. Az észlelt fák mind kovasulva van¬ 
nak, mit alkalmasint nagy hőmérséggel biró felolvadt 
kova tartalmú vizek okoztak. 
Úgy látszik, hogy ezen fák mind Coniferák voltak, 
s külsőleges jellemeik által hasonlitanak azon növény¬ 
zethez, mely jelenleg is uralkodik e vidéken. Pontos 
górcsői vizsgálatok a kővült fák és a Conifera Sequoia 
sp. szerkezete közt különbséget nem mutatnak. 
A íekvetek, melyek ezen törzsöket körülfogják, 
más kövületeket tartalmazni nem látszanak, kivéve itt- 
ott apró kőszén-maradványokat, és igy koruk nagyon 
kétséges; mivel azonban zavartan fekszenek a hajlitott, 
és metamorph krétanemü rétegeken, valószinüleg pliocen- 
nek tekintendők; valószinü az is, hogy a kitörés a 
legközelebbi Vulcantól, t. i. a Sant’ Elena hegytől, 
eredt. 
