A bazalt a Kizia patak balpartján Lukarecz felett a Piaira 
rosu balom éjszaki oldalán bukkan ki a diiuviutn veres agyagjából; 
a halom tetején kőbányák nyílnak, melyek szürke hólyagos, vízszintes 
vagy enyhén délnek hajló lapokra elváló kőzetet tárnak fel. Lukarecz 
körül a pontusi rétegek agyagja tufás, melyből a helység birtokosa, Dr. 
G a á 1 József, országgyűlési képviselő úr, salakos hólyagos bombákat szí¬ 
veskedett hozzám juttatni. A pontusi emelet agyagját még Iiékas 
mezőváros szőlőhegyén a Glivnica halmon is tufásnak találtam. 
Sajnos, hogy a feltárások hiánya a lukareczi bazalt kitörés 
geológiai viszonyainak tanulmányozását igen megnehezíti. 
IX. Dűuvium. Hátra van még, hogy arról a felületi képződmény¬ 
ről szóljak röviden, mely körülbelül 300 m. abszolút magasságig külö¬ 
nösen a halom vidéket mindenütt elborítja. Ez friss állapotban barna 
veres, ritkábban szürke, igen kemény agyagföld, mely feltárásaiban 
rozsdasárga vagy barna színűvé változik el. A szürke agyag foltossá 
változik és legfelül a löszhöz lesz hasonló. Az agyag minden változata 
tartalmaz limonites gömböcskéket: koncretiókat; ezek a sötét barnave 
rés agyagban aprók és gyéren vannak, följebb az elváltozott agyagban 
számban és nagyságban is gyarapodnak és a löszkülsejü agyag felületi 
vízmosásaiban már marokkal gyűjthetők. 
A gömbök központhéjasak, átmérőjük 0'003—O'OIO m. közt 
változik. A felhozott körülmény, miszerint gömböeskék, melyek a 
babércz (Bohnerz) nevet megérdemlik, fölfelé az elváltozó, de nagy 
vastartalmú agyagban x ) növekednek és szaporodnak, azt a benyomást 
tette reám, mintha ez a babércz a helyszínén és utólag képződnék. 
Ez az agyag szerves maradványokat eddig nem szolgáltatott, ka¬ 
vicstelepek ritkán fordulnak elő benne. Elterjedése nem csak Krassóban, 
hanem a Maros jobb partján is igen nagy és mindkét helyen a löszt 
helyettesíti, mely a krassói halmokon ép úgy, mint a hegyes Drócsa 
hegységben egészen hiányzik. A hol a hegység az Alföld rónáján nyu¬ 
gati végét éri Lippánál és a Paulisi szőlőkben észleltem csak a löszt 
magános foltokban. Lippánál a lösz jelenléte némi világot vett a kras¬ 
sói diluvialis agyag korára, a mennyiben itt a lösz alatt veres agyag és 
babérczszemek lelhetők, melyek itt a löszt egy a veres agyagnál itjabb 
képződménynek ítélik. Figyelemre méltó az a durva kavics, mely a Po- 
jána Ruszka körül a halmok tetején nyugszik. Helyzeténél fogva — 
egy magas hegység lábánál —- nem könnyű annak az eldöntése, vájjon 
a diluvium telepeiként elkülönithető-e ez a jelenkori képződményektől. 
*) Lövei ur, dr. Wartha tanár ur assistense, 7 % FeO-t talált az agyagban. 
