41 
széle szintén fekete, de vékonyabb a belsőnél; ezen fekete szemcsék 
nem egyebek, mint vaskiválások, mi kisebb-nagyobb mértékben mind az 
amphibolt, mind pedig az augitot elégszer szegélyezi, sőt néhol azokat 
teljesen el is borítja, de ily kettős sávban közte átlátszó anyaggal csak 
ennél észleltem. Ugyanerről az amphibolról, melynek egy része teljesen 
hiányzik, felemlitésre méltó az is, hogy alsó részéből az őt övező széles 
kerettel együtt egy kis részlet letörött, mi azonban nem messze tőle az 
alapanyagban ismét fellelhető. A kristály maga az elszakadt részszel 
ellenkező oldal felé észrevehetőleg hajlott s ez alkalommal következhe¬ 
tett be a leszakadás, e mellett szól az a körülmény is, hogy a széles 
keret alsó része, melyhez a kisebb részlet ép hozzá illik, az amphibol 
anyagától kevéssé elválva látszik s mintegy ősidig. — Van továbbá egy 
fekete keretit hosszú amphibol kristály, melynek egyik oldalába egy 
szomszédos augit kristályból részletek nyúlnak. 
Az augit mindig zöldes, chloritos, metszetei változatosabbak az 
amphiboléinál, leginkább azonban a főtengelyre függélyes, tehát nyolca- 
szögű metszeteket ( j P, coPx, ooPco) mutat; egyéb alakjai közül leg¬ 
gyakoribb az, hol a pyramis lapok szögkülönbsége jól kivehető, tehát az 
orthodiagonalis metszet. 
Elváltozási terményük a eklorit, gyakran igen finoman rostos, su¬ 
garas s polírozott fényben jól láthatni rajta a számos iuterfereneziaiis 
kereszt váltakozását, de sokszor csak hosszú linóm sugarakat keresztek 
nélkül. Zárványokban mind a kettő szegény, elvétve látni egyikben-má- 
sikoan hatszögii apatit táblácskákat; gyakori azonban ezeknél is az az 
eset, midőn bennük az alapanyag apró kerek földpáí szemccskéi vagy 
pedig alapanyag részek egészen a zöldes foltokkal együtt fordulnak 
elő, a mi szintén elég bizonyíték a fentebb az alapanyagról mondot¬ 
takra nézve. 
Egy augit-kristály zárványa még különös említést is érdemel. A 
csiszolatok egyikében ugyanis egy augit metszet közepén vékony gör¬ 
bült barnás vonalat látni, a melynek két oldalán egymás mellé sora¬ 
kozva apró hosszúkás világos barna kristálykák ülnek, olykép, mint a 
toll gerinczéből kiinduló sugarak. A középső hajlott vonal i<rcn jól mu¬ 
tálja a dichroismust, míg a kiistálykákon a dichroismusnak nyoma sin¬ 
csen, polározott fényben azonban anizotropok. 
Ez a zárvány már 90-szeres nagyításnál is igen jól feltűnik, de 
legtisztább 140-szeres nagyítás mellett, mikor is az egyes kristálykák 
határai, jóllehet szorosan vannak egymás mellett, eléggé kivehetők; még 
nagyobb nagyításnál (300) a középső hajlott vonal nem látszik folyto¬ 
nosnak, hanem egyes részecskék sorozatából áll, melyek szoros kapcso¬ 
latban állanak ugyan egymással, de két részlet között mindig csekély 
