tetett, hogy csakis ezeknek kiképződése s megmerevedése után mereve¬ 
dett meg az üvegtömegnek többi része, melyben a gömbök éles hatá¬ 
rokkal voltak beágyazva. Ha meggondoljuk, hogy a mesterséges lehű¬ 
tésnél a hőviszonyok alig lehetnek az egész folyós tömegre nézve mind¬ 
végig teljesen egyenletesek, úgy ezek a példák is már elég tanúbizony¬ 
ságai annak, hogy a gömbképződés szerző oka, vagyis amint mondani 
szokás, a causa efficiense nem az egyenletes kihűlésben keresendő. 
Ami továbbá a gömbös kiválások szerkezetét illeti, az első sor¬ 
ban attól függ, hogy vájjon a nem egyenletes kihűlés következtében 
egyes pontokon beállott erősebb contractió, a hevenfolyó magma elegy¬ 
részeinek megmerevedési pontja, tehát kiválása előtt, vagy pedig csak 
az után következett-e be? — Utóbbi esetben az elegyrészek a még 
folyós magmában bizonyos rétek szerint helyezvék el, az erősebben 
egy középpont felé összekúzódott magma rétegenként fog megmerevedni 
és képződnek a eoncentrikusan héjas szerkezetű, legtöbbnyire nem 
szabályos gömbök, melyeknél természetesen az ásványi elegyrészek el- 
helyeződésében bárminemű szabályosságról szó sem lehet. A friss kőzet¬ 
ben természetesen, az egyes rétegek közti határok nem tűnnek föl, de 
igen is annál feltűnőbbé válnak akkor, ha a kőzet mállásnak indul, 
minthogy tulajdonképen akkor válnak le a kőzetből maguk a gömbök 
is, melyek a hevenfolyó anyag nyomban megszilárdult többi részével 
szorosan össze voltak forrva. Ennélfogva, mint már fentebb említők, 
ez tulajdonképen nem egyéb, mint elválás. 
Ha ellenben a gömbképződés akkor áll be, midőn az izzón folyó 
magmából az egyes elegyrészek még nem váltak ki, akkor a gömbök 
szerkezeti viszonya az ásvány associátiotól, illetőleg az ásványi elegy¬ 
részek kisebb vagy nagyobb olvadási fokától függ, amennyiben a 
nehezebben olvadó elegyrészek nagyobb hőfok mellett kristályosodhat¬ 
nak ki, mint a könnyebben olvadók, minélfogva amazok előbb válván 
ki, a későbben kiválóknak elhelyezkedésükben mintegy azokhoz fog kelleni 
alkalmazkodni. Ez az alkalmazkodás rendesen abban áll, hogy a legelő¬ 
ször kiváló ásvány körül, csoportosulnak sugárosan, vagy pedig öveseu 
és sugárosan a többi későbben kiváló ásványi elegyrészek; — öveseu 
leginkább nagyobb gömböknél, hol az elegyrészek egyes sugarai egy¬ 
más fölött képződvén ki, öveket látszanak alkotni. — így ahol a mag¬ 
mában igen sok tiszta kovasav van jeleu, ott az válik legelőször ki s 
quarcz alakjában fogja a központot képezni (Altáji és sok más gömb); 
vagy például a földpát és az amphibol az olvadás különböző fokai közt 
ingadozván, közülök a nehezebben olvadó fog előbb kiválni. Az igen 
bázisos földpát tehát a könnyen olvadó ampkibollal szemben a kiválásra 
nézve előnyben van ; inig ha az amphibol nehezebben olvad, mint ama 
