82 
nek, a tavaly elhunyt marseillei tanárnak és igen kiváló franczia geológusnak mint¬ 
egy 28,003 darabból álló kövület-gyűjteménye. 
Addig is, inig a Földtani Intézet tisztviselői a Coquand-Semsey-féle gyűjte¬ 
ményt majdan a téli diligentia idején kipakolják és rendezik s esetről-esetre részle¬ 
tenként méltatni fogják, helyén valónak tartjuk, hogy e nevezetes adományról a 
magyar geológia orgánumában a Földtani Közlönyben röviden megemlékezzünk s leg¬ 
alább főkörvonalaiban megismertessük a gyűjtemény jelentőségét és gazdagságát. Az 
adománynak azonban egy kis története is van. 
Az agg C o q u a n d Henrik már több év előtt megbarátkozott azzal a gon¬ 
dolattal, hogy gazdag gyűjteményét, a mely nemcsak igen nagy területek faunáját, de 
egyszersmind az általa leirt fajoknak eredeti példányait is nagyrészt magában foglalja, 
kedvező alkalommal és méltányos áron átengedi valamely tudományos intézetnek. 
De nem volt közönbös dolog reá nézve, hogy a midőn élete alkonyán annyi öröm 
és annyi fáradság tárgyától megválik, hova kerülnek majd az ő gyűjtései és eredeti 
példányai. Forrón óhajtotta, hogy ne kerüljenek rejtekhelyre és ne szórassanak szét, 
hanem azontúl is, ha ő megválik tőlük, szolgálják a geológiát és a palaeontologiát s 
maradjanak meg együtt, megosztatlanul, olyan helyen, a hol a szakértők közvetve 
vagy közvetetlenül mindig hasznát vehetik s a felmerülő kétes vagy vitás esetekben 
megtalálhassák az eredeti példányokat. A múlt év tavaszán dr. Szabó .József 
egyetemi tanár, áfrikai utazásából visszatérve, a hol a franczia természettudósok al¬ 
gíri congressusán képviselte a magyar geológiát, azzal a hirrel lepte meg a magyar 
geológusokat, hogy Coquand tanár hajlandó lenne összes gyűjteményeit átengedni 
Magyarország egyik nyilvános szakintézete számára, de azzal a kikötéssel, hogy meg¬ 
osztatlanul együtt maradjanak s továbbra is az ő nevét viseljék. Bármily örvendetesen 
hatott is ez a hir az első pillanatban az érdeklődő geológusokra, csakhamar a legna¬ 
gyobb lehangoltságnak vetett ágyat: nagy Magyarországon se a kormány, se tu¬ 
dományos intézet, se magános ember, senki sem vállalkozott, hogy a mai pénzbeli 
viszonyok között a 30,000 frank vételárat a gyűjteményért kifizesse. Tervek szövet¬ 
tek és tanácskozások folytak; de nem vezettek semmi positiv eredményre. Ehhez 
járult azután, hogy időközben maga az agg C o q u a n d is elhunyt s már-már úgy 
tetszett, hogy a nagybecsű gyűjtemény soha, semmi körülmények közt sem fogja 
átlépni Magyarország határait. A múlt télen azonban Coquand római kanonok, 
az elhunyt tudósnak testvéröcscse, dr. Szabó József tanárral s a többi érdeklettek¬ 
kel újra fölvette az alkudozások elejtett fonalát s ez alkalommal nem sikertelenül. 
Az örökösök az árnak előbb egyharmadát, később már felét is elengedték, hogy a 
reájuk, laikusokra nézve, már csak kegyeletes becsű gyűjteményt értékesíthessék. 
Az alku létre jött, a gyűjtemény megvásárlására Semsey Andor vállalkozott, 
kijelentvén, hogy azt a Födtsni Intézetnek engedi át, mint a melynek az efféle pa- 
laeontologiai összehasonlító anyagra a hazában legnagyobb, de sőt úgyszólván égető 
szüksége van. A földmivelés-, ipar- és kereskedelemügyi Ministerium, mint a melynek 
keretébe a Földtani Intézet is tartozik, a gyűjteménynek Marseilleben leendő átvéte¬ 
lével, becsomagoltatásával és hazaszállittatásával dr. Hofmann Károly főgeologot 
és telegdi Roth Lajos osztálygeologot bízta meg, a kik márczius elején indultak 
el Semsey úrral az örvendetes megbízás és munka végrehajtására. 
Marseilleben nagy és kellemetlen meglepetés várta az oda érkezőket, mert mi¬ 
dőn Coquand Pál párisi festőművész, az elhunyt tudósnak édes fia, a gyüj- 
teményt megmutatta, benne az egykori rend helyett igen nagy zavart és rendetlen¬ 
séget, találtak, a mi arra látszott mutatni, hogy avatatlan kezek ártották bele mago¬ 
kat, a kik se az elhunyt tudós emléke, se a tudomány érdeke iránt nem éreztek 
