106 
den és szabatosan kifejezhetjük, s hogy a Radioliteket és a Sphaeru- 
liteket mai napság, a kétségtelenül lényeges különbségek alapján, kiilön- 
külön génusoknak tekinthetjük, az legelső sorban a franczia Bayle ér¬ 
deme, a ki a Rudisták nemeit évek során át tüzetesen tanulmányozta 
s világos bizonyitásai és uj alapot vető dolgozatai alapján a három 
nemet újra jellemezte. Hogy a kérdés eldöntése ilyen későre maradt s 
hogy a palaeontolognsok habozása és tapogatódzása ilyen sokáig tar¬ 
tott, az korántsem lephet meg bennünket, ha meggondoljuk, hogy a 
Rudisták (különösen a Sphaerulitek) teknőiuck belső rétege a fosszilizáczió 
közben többnyire elpusztul, úgy hogy a zárókészüléknek nyoma sem 
marad ; ha pedig el nem pusztul, akkor vagy az egész héjanyag kal- 
czinálódik vagy pedig a teknők üregei oly kemény, a héj állományával 
szinte egybeforrott mészanyaggal vannak kitöltve, hogy a praeparálás 
hihetetlen nehézséggel jár, hanemha teljesen lehetetlen. Egy-egy prae- 
parált és ép példányt a legnagyobb gyűjteményekben is becses ritka¬ 
ságképen őriznek ! Ilyen körülmények között úgyszólván csak a vélet¬ 
len különös kedvezésének köszönhetjük, ha oly példányokhoz juthatunk, 
a melyeken a belső szervezetnek minden részlete felismerhető és tanul¬ 
mányozható. Ilyenek voltak legelső sorban azok a megkovásodott, he¬ 
lyesebben : kovaanyaggá átalakult példányok, a melyek Lamarc k, 
G o 1 d f u s s és B a y 1 e tanulmányainak szolgáltak alapjául. A mi csérevizi 
példányaink azonban még ezeknél is szerencsésebb, kevéssé fosszilizáló- 
dott állapotban maradtak meg. Némely példány (ha ki van praeparálva) 
oly ép és oly tiszta, mintha csak nem rég került volna a tenger iszap¬ 
jából; csaknem olyan, mint a párisi durva-mésznek legszebb kövület¬ 
példányai. 
A müncheni őslénytani múzeumban, a hol Zittel Károly tanár ur¬ 
nák, a muzeum conservatoráuak szívességéből, mind az összehasonlító 
anyag, mind az irodalom tekintetében gazdag forrás állott rendelkezé¬ 
semre a nudisták tanyulmányozásához, már a múlt 1881. telén sikerült 
a Sphaerulitek belső szervezetének nehány igen nevezetes, eddigelé is¬ 
meretlen sajátságát fölismernem. Ezeket a tanulmányaimat 1882. április 
folytán kezdettem részint kiegészíteni, részint üsszehasonlitólag feldol¬ 
gozni, s e közben egy régibb megfigyelésem is mind határozottabb 
alakot öltött: a Sphaerulitek belső szervezetének egy oly részletét sike¬ 
rült felfedeznem és kétségbevonhatlanul kimutatnom, a melynek a léte¬ 
zéséről mindezideig nagyon eltérők voltak a vélemények, s a melynek 
a felfedezését alig is remélhettük. Ez a nevezetes részlet pedig nem 
egyéb, mint a Sphaerulit-kagylók belső sarokpántja , az ugynevezett liga- 
mentum internum. 
Addig is, a mig szerencsés lehetek az imigy fölismert részleteket 
