107 
a tiszta praeparatumokon a társulat egyik szak ülésén személyesen de¬ 
monstrálni, legyen szabad tanulmányaim legfőbb eredményeit — a 
Spaerulitek saroktaréjának helyzetét, valódi alakját, szerkezetét és ren¬ 
deltetését, valamint a belső sarokpánt minőségét és elhelyezkedését 
illetőleg — a következő rövid vázlatban előadnom. 
Bayle alapvető dolgozataiból s Zittel és Gemellaro műveiből 
teljesen ismertük már néhány Sphacrulit-fajnak a felső tckuőjét; Bayle 
után s G old fuss, Zittel és mások rajzaiból ismertük az alsó teknő vápát 
(illetőleg a belső szervezetét) is. A saroktaréjok tökéletes (dákját (a felső 
és az alsó teknőben), valamint egymásba illeszkedésÓknek a módját azon¬ 
ban eddigelé nem ismertük. A rajzokban bemutatott példányokon ugyanis 
a saroktaréjok éle soha sem volt teljesen ép ; az egymásba illeszkedés 
módjára nézve pedig, ha nem csalódom, egyátalán semmi vélemény 
sem került forgalomba, hanemha azt hitték, hogy ezek a taréjok talán 
egymás mellé illenek. Az egymás mellé illeszkedést nem tartottam össze- 
egyeztethetőnek a taréjoknak se az alakjával, se a rendeltetésével, s 
ez a kérdés szolgált vizsgálataimnak legelső kiinduló pontjául. Ez al¬ 
kalommal szerzett, egymással kapcsolatos tapasztalataimnak eredményei 
a következők : 
1. Az alsó teknő saroktaréja (mely a belső rétegnek a behajtó 
kettőzetéből áll elő) a záros perem belső szélétől kezdve levonul a teknő 
vápában csaknem a búb csúcsáig; alakra nézve keskeny lécz idomú ; 
iránya a két fogmeder összetalálkozó vonalával, a kiemelkedő közép¬ 
taréjjal egyezik. A fogmeder mögötti üregbe a saroktaréj egy darabon 
egész szabadon szolgál bele (az egyik oldalon afféle támasztó léczczel, 
a minőt Bayle, Goldfuss és Zittel a Sphaerulites foliaceus, Lamarck, 
vápának a rajzán bemutattak); alább pedig, a hol a fogmedrek hátsó 
fala a belső réteggel összeolvad, a saroktaréj egy sziik, de önálló csa¬ 
tornában halad tovább a búb felé. A saroktaréj felső vége rézsűt le¬ 
metszett; az élén pedig finom, de az ép példányokon még puszta szem¬ 
mel is tisztán kivehető v idomú barázda képződik. (2-ik ábra c) 
2. A felső teknő saroktaréja, mely szintén a belső réteg kettőze¬ 
téből áll elő, s a két záró fog előtt, a középvonalban, a teknő vápának 
a szélén foglal helyet, egészben véve ékidomu, a peremszél felől kes¬ 
keny és rézsűt lecsapott, hátrafelé kiszélesedik s az alsó (lefelé tekintő) 
része kikanyaritott, ügy hogy a két él meglehetős hegyes csúcsot ké¬ 
pez egymással. A saroktaréjnak a peremszéli élét ugyanolyan v idomú 
barázda hasítja, mint az alsó teknő saroktaréjáét; (2-ik ábra ej a 
hátrafelé nyúló kikanyaritott és a fogak tövéhez támaszkodó része ellen¬ 
ben egészen sima és lapos. 
3. Ha a teknők becsukódnak, a saroktaréjoknak a peremszéli, 
